ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 334/4731/19                                 Головуючий в 1 інст. – Баруліна Т.Є.
Провадження № 33/807/168/19                                         Доповідач в 2 інст. – Рассуждай В.Я.
Категорія: ч. 1 ст. 483 МК

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
       17 березня 2020 року                                                 м. Запоріжжя
       Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника – адвоката Валько В.С., представника Дніпровської митниці Держмитслужби Карпенка О.Г. апеляційну скаргу останнього на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 3 лютого 2020 року, 
якою провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України відносно 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН  НОМЕР_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 467 МК України, -

В С Т А Н О В И В:

Як зазначено в оскаржуваній постанові, відповідно до протоколу про порушення митних правил № 0044/11200/19 від 29.03.2019 року, перевізник ОСОБА_1 14.03.2018 року з Нідерландів на митну територію України в зоні діяльності Волинської митниці ДФС на підставі товаросупровідних документів: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 12.07.2011 та № НОМЕР_3 від 12.07.2011, документу підтверджуючого право власності (фактури) № 2018-055 від 07.03.2018, виданого в адресу ОСОБА_1 , здійснив переміщення через митний кордон України товару: «Легковий автомобіль, що був у використанні, головним чином призначений для перевезення людей на дорогах загального використання марки «MERCEDES-BENZ», модель SPRINTER 516CDI - 1 шт. Ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , номер двигуна – 65195530652753, тип двигуна – дизель об`єм 2143 см?, дата першої реєстрації 12.07.2011, рік випуску 2011, модельний рік 2011. Загальна кількість місць, включаючи водія - 7» вартістю 6100,00 Євро.
Для здійснення митних формальностей вищезазначеного товару, ОСОБА_1 було надано відповідні документи, у зв`язку з чим митній декларації було присвоєно номер UA112080/2018/006118 та здійснено митне оформлення на основі поданих документів.
11.03.2019 року Запорізькою митницею ДФС отримано лист Департаменту адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання ДФС України від 11.03.2019 № 7816/7/99-99-19-06-02-17 (вх. № 508/8-18 від 11.03.2019) з відповіддю митної адміністрації Королівства Нідерланди на запит Департаменту адміністрування митних платежів ДФС України стосовно перевірки автентичності документів, на підставі яких було здійснено митне оформлення автомобілю, що був ввезений на митну територію України на адресу ОСОБА_1 за МД № UА112080/2018/006118 від 19.03.2018.
Відповідно до листа митних органів Королівства Нідерланди № NL18DZA00098579WZ від 09.01.2019 року автомобіль «MERCEDES-BENZ» VIN - НОМЕР_4 дійсно був проданий компанією ОСОБА_2 van der Zwaard Bedrijfsauto’s ОСОБА_3 .V. ( АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 ), відповідно до інвойсу № 2018-55 від 07.03.2018 за 10000,00 Євро, що підтверджується наданими митною адміністрацією Королівства Нідерландів копіями рахунку № 2018-55 від 07.03.2018 та експортною декларацією № 18NLJEH92CAE75WD58 від 10.03.2018.
Таким чином, ОСОБА_1 14.03.2018 року перемістив через митний кордон України легковий автомобіль, що був у використанні, марки «MERCEDES-BENZ», модель SPRINTER 516CDI, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , з приховуванням від митного контролю, тобто шляхом подання органу доходів і зборів як підстави для переміщення товару документу, що містить неправдиві відомості щодо вартості вищезазначеного товару, а саме інвойс № 2018-55 від 07.03.2018, в якому зазначено вартість автомобіля «MERCEDES-BENZ», модель SPRINTER 516CDI, VIN - НОМЕР_4 - 6100 Євро.
Зазначені дії ОСОБА_1 органом, що склав протокол про митні порушення, кваліфіковані за ч.1 ст.483 Митного кодексу України.
Суд першої інстанції дійшов до висновку, що порушення митних правил було виявлено працівником митниці 14.03.2018 під час здійснення митного контролю, на час розгляду справи судом спливли строки, передбачені ст. 467 МК України, а тому закрив справу на підставі ч. 7 ст. 247 КУпАП.
В апеляційній скарзі представник Дніпровської митниці зазначає, що суд прийшов до помилкового висновку про сплив строків, передбачених ст. 467 МК України, адже лист Департаменту адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання з відповіддю митної адміністрації Королівства Нідерланди на запит Департаменту адміністрування митних платежів ДФС України стосовно перевірки автентичності документів, на підставі яких було здійснено митне оформлення автомобілю, що був ввезений на митну територію України ОСОБА_1 отримано 11 березня 2019 року, а справа надійшла до суду 25 червня 2019 року до спливу шестимісячного строку.
Просить постанову суду скасувати, винести нову, якою ОСОБА_1 притягнути до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 483 МК України, та накласти відповідне стягнення.
В судовому засіданні апеляційного суду представник митниці Карпенко О.Г. підтримав апеляційної скаргу. Наголосив, що вартість товару становить 10 000 євро, тому суд має накласти штраф саме у такому розмірі. Вважає офіційним документом той, що прийшов на їх запит із Нідерландів. Підтвердив відсутність у митної служби первинних документів, які б підтверджували суму, що внесена до каси продавця.
Адвокат Валько В.С. заперечив проти задоволення апеляційної скарги. Послався на те, що існують два інвойси: один, який був наданий ОСОБА_1 , на суму 6100 євро; інший (у Нідерландах) на суму 10 000 євро. ОСОБА_1 надав для митного оформлення автомобіля інвойс, який надав йому продавець. Про іншу вартість його підзахисний не знав, та її не сплачував. Сама митниця спростувала митну вартість у розмірі 6100 євро, збільшивши суму. Є незрозумілим, чому зараз митна служба не довіряє власному розрахунку. Зазначає, що ОСОБА_4 придбав автомобіль за вартість, ледь нижче ринкової, оскільки двигун вичерпав свій ресурс та його довелося повністю замінювати в Україні.
ОСОБА_1 пояснив, що поїхав за автомобілем разом із братом та другом. До цього він продав свій автомобіль за 7000 євро. Вони їздили по площадкам з продажу автомобілів, знайшов за 6100 євро, розрахувався. Йому далі інвойс, техпаспорт, номери. Німецькою він не володіє, про зниження ціни навіть не зміг би домовитися. Розмова із продавцем фактично велася жестами. На митниці не погоджувалися із ціною, вважали митною вартістю 6600 євро, він не погоджувався із цим, але був вимушений сплати необхідні платежі, виходячи із вартості 6600 євро. Інвойс не підробляв, інших документів не мав. 
Заслухавши представника Дніпровської митниці Держмитслужби, заперечення захисника та особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, доводи, наведені в апеляційній скарзі, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил, може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.
Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.
Суд першої інстанції зробив безпідставний висновок, що порушення митних правил було виявлено ще 14.03.2018 року, адже незважаючи на те, що ОСОБА_1 цієї дати вчинив дії, які митний орган вважає порушенням митних правил, можливе правопорушення виявлено внаслідок отримання інформації з митної адміністрації Королівства Нідерланди.
Тому на час надходження до суду справи про порушення митних правил 25.06.2019 передбачений ч. 1 ст. 467 МК України строк не сплив.
За наведеного апеляційний суд не може погодитися із висновком суду про закриття провадження у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 467 МК України, а тому постанова суду підлягає скасуванню.
Водночас апеляційний суд не може погодитися із вимогами апеляційної скарги про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 483 МК України, та накладення на нього відповідного стягнення.
Стаття 1 ст. 458 МК України визначає, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
За ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст. 10 КУпАП).
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).
Частиною 1 ст. 483 МК України передбачено відповідальність за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, -
Виходячи із змісту диспозиції вказаної норми закону, суб`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення характеризується виною у формі прямого умислу, тобто особа, яка вчиняє такі дії, має усвідомлювати їх протиправний характер, передбачати шкідливі наслідки від цих дій і бажати їх настання. 
Відтак матеріали справи про порушення митних правил повинні містити докази того, що при переміщенні автомобіля на митну територію України ОСОБА_4 , по-перше, вчинив певні протиправні дії, по-друге, ці дії були вчинені умисно.
Проте докази того, що ОСОБА_4 вчинив протиправні умисні дії, спрямовані на переміщення автомобіля через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу як підстави для його переміщення документів, які містять неправдиві відомості щодо його митної вартості, у справі відсутні.
Згідно з матеріалами справи, в обґрунтування висунутого ОСОБА_4 обвинувачення митний орган зазначає, що як підставу для переміщення транспортного засобу через митний кордон України ОСОБА_4 надав ряд документів, у тому числі фактуру № 2018-055 від 07.03.2018.
Відповідно ж до інформації, отриманої від митних органів Королівства Нідерланди ( лист Департаменту адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання ДФС України від 11.03.2019 № 7816/7/99-99-19-06-02-17) автомобіль «MERCEDES-BENZ» VIN - WDB9066531S581482 був проданий компанією Jan van der Zwaard ОСОБА_5 .V ОСОБА_6 на підставі накладної (фактури) № 2018-55 від 07.03.2018 за 10 000,00 Євро, що підтверджується наданими митною адміністрацією Королівства Нідерландів копіями накладної (фактури) № 2018-55 від 07.03.2018 та експортною декларацією № 18NLJEH92CAE75WD58 від 10.03.2018 (а.с. 6-16).
Проте, за поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від продавця автомобіля він отримав фактуру, яку і подав до митного органу для здійснення митних формальностей, та сплатив за транспортний засіб саме 6100 євро. Чому у документах, наданих митними органами органів Королівства Нідерланди зазначена інша вартість автомобіля, йому невідомо.
В апеляційному суді ОСОБА_1 надав аналогічні пояснення.
Не вірити таким поясненням особи підстав не має, оскільки фактури, що надав ОСОБА_1 митному органу виявилося достатньо для переміщення автомобіля через митний кордон України та його митного оформлення. 
Частина 2 ст. 53 МК України визначає, якими документами підтверджуються вартість товарів. Такими документами є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Як зазначав ОСОБА_1 за автомобіль він сплатив продавцю відразу, із наданої ним фактури (накладної) № 2018-55 не вбачаться іншого, відтак митний орган крім рахунку-фактури (інвойсу) повинний був запитати банківські або інші платіжні документи, що підтверджують вартість товару.
Як вказувалося вище, фактури, що надав ОСОБА_1 митному органу виявилося достатньо для переміщення автомобіля через митний кордон України та його митного оформлення. 
Слід зауважити, що за ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3 ст. 54 МК України).
Матеріали справи свідчать, що митний орган скористався правом скоригувати митну вартість, визначивши її у розмірі 6597 євро (а.с. 23), що є більшою, ніж зазначено у фактурі, яку надав ОСОБА_7 , але значно меншою, від вартості, зазначеної у документах, що надані митною адміністрацією Королівства Нідерланди.
Також митними органами не наведено переконливих доказів, що надані митною адміністрацією Королівства Нідерланди відомості є більш достовірними, ніж ті, що надав власник автомобілю при ввезені його в Україну. 
Слід зазначити, що документи, які складені митною адміністрацією Королівства Нідерланди, не містять доказів оплати та, відповідно, суми, яку сплачено ОСОБА_1 . Більш того, відповідно до фактури (накладної) № 2018-055 зазначено, що автомобіль залишається власністю продавця до здійснення повної оплати (а.с. 14 зв. бік, а.с. 16).
За таких обставин самі по собі відомості у документах, наданих митними органами Королівства Нідерланди, про те, що автомобіль був проданий за суму 10 000 євро, не можуть бути визнані достатніми доказами того, що ОСОБА_1 вчинив дії, спрямовані на переміщення автомобіля через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом надання митному органу як підставу для переміщення та митного оформлення документу, який містить неправдиві відомості. 
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Будь-які ж інші належні, допустимі та такі, що не викликали б жодних сумнівів у їх достовірності, докази, які спростовували б наведені пояснення ОСОБА_1 та з достатністю вказували б на вчинення ним вказаного правопорушення, у справі відсутні. 
На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 483, 530 МК України, ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Дніпровської митниці Держмитслужби Карпенко О.Г. задовольнити частково.
Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 3 лютого 2020 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 483 МК України відносно  ОСОБА_1 , закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 467 МК України, скасувати.
Постановити нову, якою провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                 В.Я. РассуждайДата документу  Справа № 334/4731/19