Постанова                             
Іменем України                                   
                                                                      
15 квітня2020 року 
м. Київ
 
справа № 162/827/18
провадження № 61-621св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Висоцької В. С.,
суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Фаловської І. М.,
 
учасники справи: 
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачі: Заклад загальної середньої освіти «Залаззівський ліцей» Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області, директор закладу «Залаззівський ліцей» Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області Самонюк Юрій Лукашович, Любешівська селищна рада Любешівського району Волинської області,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на постанову Волинського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року в складі колегії суддів: Шевчук Л. Я., Данилюк В. А., Киці С. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-ІХ установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог
 
У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до закладу загальної освіти «Залаззівський ліцей» Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області, директора закладу «Залаззівський ліцей» Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області Самонюка Ю. Л., Любешівської селищної ради Любешівського району Волинської області про визнання дій незаконними та скасування наказів, зобов`язання поновити попередні умови праці, стягнення втраченого заробітку та відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що наказом відділу освіти, молоді та спорту Любешівської районної державної адміністрації Волинської області № 61-к її було призначено за переведенням на посаду вчителя початкових класів загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня села Залаззя Любешівського району з повним тижневим завантаженням із 01 вересня 2017 року. Згідно з протоколом тарифікаційної комісії від 30 серпня 2017 року № 1 її на період відпустки по догляду за дитиною вчителя початкових класів ОСОБА_3 призначено класоводом 2-Б класу. 
У зв`язку з відсутністю основного працівника ОСОБА_3 наказом директора школи від 31 серпня 2017 року № 32/4-к «Про зміну тижневого навантаження» змінилося її тижневе навантаження як вчителя, яке станом на 01 вересня 2017 року стало таким: класовод 1-Б класу - 22 години. 31 серпня 2017 року директором школи був виданий наказ № 83 «Про останній розподіл навчального навантаження педагогічних працівників на 2017-2018 навчальний рік», яким введено в дію рішення тарифікаційної комісії 30 серпня 2017 року № 1 та розподілено години навчального навантаження між вчителями-предметниками, зокрема  їй визначено педагогічне навантаження, як класоводу 1-Б класу, 22 години, вона з цим наказом ознайомлена.
Наказом директора школи № 82/1 «Про останній розподіл навчального навантаження педагогічних працівників на 2017-2018 навчальний рік» введено в дію рішення тарифікаційної комісії № 1 від 30 серпня 2017 року та розподілено по-іншому години педагогічного навантаження між вчителями-предметниками, зокрема, їй встановлено 18 годин педагогічного навантаження за такими предметами: індивідуальне навчання - 3, трудове навчання - 6-В, природа 1-Б, образотворче мистецтво - 1-Б, музика - 3-А, християнська етика - 3-А.
12 жовтня 2017 року директором школи виданий наказ № 45-к «Про зміни тижневого навантаження», яким на час відсутності вчителя початкових класів - ОСОБА_4 , тижневе навантаження ОСОБА_1 на період із 12 жовтня           2017 року по 04 квітня 2018 року вважати таким: класовод 1-Б класу - 22 години.
Позивач вважає, що у зв`язку з виданням зазначених наказів було зменшено її педагогічне навантаження, внаслідок чого змінилися істотні умови праці та зменшився розмір її заробітної плати.
Уточнивши позовні вимоги, просила суд визнати дії директора школи при виданні вказаних наказів незаконними, визнати незаконним та скасувати накази директора школи про зміну педагогічного навантаження, зобов`язати директора закладу загальної середньої освіти поновити їй попередні умови праці шляхом надання роботи на посаді вчителя початкових класів із тижневим педагогічним навантаженням - 22 години, стягнути на її користь 25 061,61 грн втраченого заробітку за період із 01 жовтня 2017 року по 01 січня 2019 року, 10 000,00 грн моральної шкоди та судові витрати по справі.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 20 серпня       2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано незаконним та скасовано наказ від 31 серпня 2017 року № 32/4 «Про зміни тижневого навантаження» щодо зміни тижневого навантаження ОСОБА_1 станом на 01 вересня 2017 року у зв`язку з відсутністю основного працівника, наказ 31 серпня 2018 року № 82/1 «Про останній розподіл навчального навантаження педагогічних працівників на 2017-2018 навчальний рік» у частині розподілення навчального навантаження ОСОБА_1 та наказ від 12 жовтня 2017 року № 45/к «Про зміни тижневого навантаження» щодо зміни ОСОБА_1 тижневого навантаження на час відсутності основного працівника ОСОБА_4 .
Поновлено ОСОБА_1 на посаді вчителя початкових класів із повним тижневим педагогічним навантаженням - 22 години з 01 жовтня 2017 року.
Стягнуто із закладу середньої освіти «Залаззівський ліцей» Любешівської селищної ради на користь ОСОБА_1 різницю в заробітку за період із 01 жовтня 2017 року по грудень 2018 року в розмірі 25 061,61 грн, 5000 грн моральної шкоди та судові витрати по справі в розмірі 13 392,50 грн. В решті позовних вимог відмовлено.
Додатковим рішенням Камінь-Каширського районного суду від 16 вересня              2019 року доповнено резолютивну частину рішення після абзацу 1 наступним абзацом:
«Визнати незаконними дії директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів                             с. Залаззя Любешівської районної державної адміністрації при прийнятті наказу від 31 серпня 2017 року № 32/4 «Про зміни тижневого навантаження» щодо зміни тижневого навантаження ОСОБА_1 , наказу від 31 серпня 2018 року № 82/1 «Про останній розподіл навчального навантаження педагогічних працівників на 2017-2018 навчальний рік» у частині розподілення навчального навантаження ОСОБА_1 та наказу від 12 жовтня 2017 року № 45/-к «Про зміни тижневого навантаження» щодо зміни ОСОБА_1 тижневого навантаження».
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок видання директором оспорюваних наказів позивачу зменшено педагогічне навантаження, що є зміною істотних умов праці, внаслідок чого зменшилася заробітна плата позивача ОСОБА_1 .
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Волинського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що будь-яких доказів на підтвердження того, що роботодавець провів розподіл педагогічного навантаження у загальноосвітньому закладі середньої освіти на                  2017-2018 навчальний рік таким чином, що позивачу було зменшено педагогічне навантаження, внаслідок чого зменшилася її заробітна плата, остання суду не надала.  Натомість із наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що заробітна плата позивача за період із вересня 2017 року по липень 2018 року не зменшувалася. 
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У січні 2020 року ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 подали до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Волинського апеляційного суду від     05 грудня 2019 року, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просять скасувати постанову суду  апеляційної інстанції та залишити в силі рішення та додаткове рішення суду першої інстанції.
 
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
У касаційній скарзі заявники вказують на те, що під час апеляційного розгляду справи суд задовольнив ряд клопотань відповідача про приєднання та дослідження письмових доказів, які стали підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції, що в результаті призвело до порушення засад змагальності сторін і рівності всіх учасників судового процесу на подання доказів, які відповідач мав подати разом із відзивом до суду першої інстанції. 
Взявши до уваги нові докази, подані відповідачем із порушенням встановленого законом порядку, апеляційним судом не надано належної оцінки та не враховано доказів, наявних у матеріалах справи, які подані стороною позивача в суді першої інстанції. Крім того, апеляційним судом не застосовано положення статті 25 Закону України «Про загальну середню освіту». 
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2020 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
Ухвалою Верховного Суду від 03 квітня 2020 року справу призначено до судового розгляду. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
На підставі наказу відділу освіти, молоді та спорту Любешівської районної державної адміністрації Волинської області від 23 серпня 2017 року № 61-к     ОСОБА_1 призначена по переводу на посаду вчителя початкових класів загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня села Залаззя Любешівського району з повним тижневим навантаженням з 01 вересня 2017 року із зарплатою згідно з чинним законодавством (т. 1, а.с. 20).
Відповідно до протоколу № 1 засідання тарифікаційної комісії закладу середньої освіти від 30 серпня 2017 року вчителя початкових класів ОСОБА_1 призначено класоводом 2-Б класу, на період відпустки по догляду за дитиною вчителя початкових класів ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 25).
Наказом директора школи від 31 серпня 2017 року № 32/4-к «Про зміну тижневого навантаження», у зв`язку з відсутністю основного працівника ОСОБА_3 тижневе навантаження вчителя ОСОБА_1 станом на 01 вересня 2017 року вважати таким: класовод 1-Б класу - 22 години (т. 1 , а.с. 26).
Наказом директора школи від 31 серпня 2017 року № 82/1 «Про останній розподіл навчального навантаження педагогічних працівників на 2017-2018 навчальний рік» введено в дію рішення тарифікаційної комісії № 1 від 30 серпня 2017 року та розподілено години навчального навантаження між вчителями-предметниками, яким ОСОБА_1 встановлено 18 годин навантаження за такими предметами: індивідуальне навчання - 3, трудове навчання - 6-В, природа - 1-Б, образотворче мистецтво - 1-Б, музика 3-А, християнська етика - 3-А клас (т. 1 , а.с. 29-30).
31 серпня 2017 року директором школи виданий наказ № 83 «Про останній розподіл навчального навантаження педагогічних працівників на 2017-2018 навчальний рік», яким введено в дію рішення тарифікаційної комісії від 30 серпня 2017 року № 1 та розподілено години навчального навантаження між вчителями-предметниками у такому порядку, зокрема, вчителю ОСОБА_1 - класоводу 1-Б класу, 22 години педагогічного навантаження (т.1, а.с. 28).
12 жовтня 2017 року директором школи виданий наказ № 45-к «Про зміни тижневого навантаження», згідно з яким на час відсутності вчителя початкових класів ОСОБА_4 тижневе навантаження ОСОБА_1 у період з 12 жовтня 2017 року по 09 квітня 2018 року вважати таким: класовод 1-Б класу, 22 години             (т.1, а.с. 31).
Відповідно до акту інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю, від 05 жовтня 2018 року № ВЛ 718/323/АВ інспектором праці ОСОБА_5 проведено інспекційне відвідування в закладі середньої освіти «Залаззівський ліцей» (т.1, а.с 81-82).
Актом встановлено, що відповідно до наказу від 31 серпня 2017 року № 82/1 «Про останній розподіл навчального навантаження педагогічних працівників на 2017 - 2018 навчальний рік» ОСОБА_1 призначено 16 годин у початкових класах та                2 години в середніх класах, що суперечить наказу № 61-к, на наказі відсутній підпис ОСОБА_1 . Проте згідно із наказом від 31 серпня 2017 року № 83 «Про останній розподіл навчального навантаження педагогічних працівників на 2017-2018 навчальний рік» ОСОБА_1 призначено 22 години навчального навантаження початкових класів, ОСОБА_1 ознайомлена з наказом. 
Поряд із цим, наказом від 04 червня 2018 року № 18-к «Про зміну тижневого навантаження ОСОБА_1 » встановлено тижневе навантаження, як зазначено в наказі № 82/1 (16 годин у початкових класах та 2 години в середніх класах), у зв`язку з виходом з відпустки по догляду за дитиною вчителя початкових класів                  ОСОБА_4 , хоча ОСОБА_1 була призначена на посаду на період відсутності вчителя ОСОБА_3 . Наказ на переведення ОСОБА_1 на тимчасове робоче місце в навчальному закладі відсутній.
Водночас інспектором праці в зазначеному акті інспекційного відвідування в закладі загальної середньої освіти «Залаззівський ліцей» констатовано, що порушень у навчальному закладі не встановлено.
При цьому згідно з табелями обліку робочого часу вчителів загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня села Залаззя Любешівського району за період із вересня           2017 року по липень 2018 навчального року, педагогічне навантаження вчителя ОСОБА_1 за кожен місяць складало 22 години, а відповідно до довідки про доходи заробітна плата останньої за вказаний період не зменшувалася                                 (т. 3, а.с. 21-78, т.1, а.с. 32).
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
За частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення апеляційної інстанції - без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Оскаржуване рішення апеляційного суду відповідає вимогам ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
 
У статті 94 КЗпП України надано визначення заробітної плати - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно зі статтею 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.
 
Відповідно до статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. 
 
Згідно зі статтею 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.
 
Відповідно до вимог статті 32 КЗпП України про зміну істотних умов праці, якими є зміна систем та розмірів оплати праці, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій - працівника необхідно повідомити не пізніше, ніж за два місяці.
 
Статтею 25 Закону України «Про загальну середню освіту» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що розподіл педагогічного навантаження у загальноосвітньому закладі здійснюється його керівництвом і затверджується відповідним органом управління освітою. Частиною другою цієї статті встановлено, що педагогічне навантаження вчителя загальноосвітнього навчального закладу, незалежно від підпорядкування, типу і форми власності, обсягом менше тарифної ставки встановлюється лише за його згодою.
 
Згідно з висновком щодо застосування норм права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі                      № 559/321/16-ц (провадження № 14-367цс18), зменшення педагогічного навантаження тягне за собою зміну режиму роботи вчителя, і, як наслідок, - відповідне зменшення заробітної плати, що в силу вимог частини третьої статті 32 КЗпП України є зміною істотних умов праці.
 
Педагогічне навантаження вчителя закладу загальної середньої освіти незалежно від підпорядкування, типу і форми власності - час, призначений для здійснення освітнього процесу. Педагогічне навантаження вчителя включає 18 навчальних годин протягом навчального тижня, що становлять тарифну ставку (частина перша статті 25 Закону України «Про загальну середню освіту»).
 
Порядок нарахування, розрахунок та обчислення заробітної плати педагогічним працівникам визначено Інструкцією про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти (далі - Інструкція), яка затверджена наказом Міністерства освіти і науки України № 102 від 15 квітня 1993 року.
 
Пунктом 63 Інструкції визначено, що оплата праці педагогічних працівників установ і закладів освіти провадиться, виходячи із встановлених ставок заробітної плати (посадових окладів) з урахуванням підвищень, фактичного обсягу педагогічної роботи, доплат та надбавок.
 
Відповідно до пункту 76 Інструкції учителям, викладачам та іншим педагогічним працівникам, у яких з незалежних від них причин протягом навчального року навантаження зменшується порівняно з навантаженням, встановленим їм при тарифікації, до кінця навчального року виплачується (з дотриманням КЗпП України):
 
у випадку, коли навантаження, що залишилось, вище встановленої норми на ставку - заробітна плата за фактичну кількість годин;
 
у випадку, коли навантаження, що залишилось, нижче встановленої норми на ставку - заробітна плата за ставку, коли цих педагогічних працівників немає можливості довантажити навчальною роботою в даній місцевості за умови виконання іншої організаційно-педагогічної роботи;
 
у випадку, коли при тарифікації навчальне навантаження було встановлено нижче норми за ставку, - заробітна плата, встановлена при тарифікації, за умови виконання іншої організаційно-методичної роботи.
 
Аналіз наведеного вимог Інструкції дає підстави для висновку що вчитель має право на відповідний рівень заробітної плати за умови, коли з незалежних від нього причин протягом навчального року навантаження зменшується порівняно з навантаженням, встановленим йому при тарифікації.
 
За зазначеними положеннями зменшення педагогічного навантаження тягне за собою зміну режиму роботи вчителя і, як наслідок, зменшення заробітної плати, що є зміною істотних умов праці.
 
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалася на те, що наказами директора закладу середньої освіти їй було зменшено педагогічне навантаження, внаслідок чого змінилися істотні умови праці та зменшилася її заробітна плата.
При цьому будь-яких доказів на підтвердження того, що роботодавець провів розподіл педагогічного навантаження у загальноосвітньому закладі середньої освіти на 2017-2018 навчальний рік таким чином, що позивачу було зменшено педагогічне навантаження, внаслідок чого зменшилася її заробітна плата, позивач не надала.
 
Натомість, як правильно встановлено апеляційним судом, педагогічне навантаження вчителя початкових класів ОСОБА_1 на 2017-2018 навчальний рік складало 22 години та відповідно до наявних у матеріалах справи доказів заробітна плата останньої за вказаний період не зменшувалася, що спростовує доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що внаслідок видання директором школи оспорюваних наказів було зменшено її педагогічне навантаження та зменшилася заробітна плата.
 
Доводи касаційної скарги про безпідставне прийняття апеляційним  судом доказів на стадії апеляційного перегляду судового рішення також не заслуговують на увагу.
 
Як убачається із оскаржуваної постанови апеляційного суду зазначені докази були прийняті з урахуванням того, що суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування цих доказів, проте останні мають значення для встановлення обставин та для правильного вирішення справи.
 
Посилання у касаційній скарзі на неврахування апеляційним судом усіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, в результаті чого ухвалено рішення, яке не відповідає вимогам закону, висновків суду не спростовують, а спрямовані виключно на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Згідно із частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції - без змін, із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Постанову Волинського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                            В. С. Висоцька
 
Судді:                                                                                     А. І. Грушицький 
 
                                                                                               І. В. Литвиненко
 
                                                                                                                       В. В. Сердюк
 
                                                                                               І. М. Фаловська