Ухвала
 
18 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 569/9276/16-ц
провадження № 61-7756ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В.,
 
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на постанову Рівненського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне майно,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило звернути стягнення на предмет застави - легковий автомобіль ВАЗ-21043, 2004 року випуску, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов            № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ серія НОМЕР_4 , видане Рівненським МРЕВ ДАІ 21 червня 2005 року, що належить на праві власності                ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором від 14 грудня 2006 року № 538/06.
 
Позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» обґрунтовано тим, що 17 грудня 2012 року Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк») відступив право грошової вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором від 14 грудня 2006 року № 538/06, зобов`язання за яким були забезпечені договором застави № 539/06, відповідно до якого банку передано в заставу автомобіль ВАЗ-21043, 2004 року випуску, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 . 17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір про передачу прав за договорами забезпечення, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло права звернення стягнення на заставне майно у відповідності до договорів забезпечення. Зважаючи на невиконання позичальником зобов`язання стосовно умов повернення кредиту, позивач має право на стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками, пені за невиконання умов договору. Враховуючи наведене, позивач просив позов задовольнити.
 
Рівненський міський суд Рівненської області рішенням від 05 листопада 2019 року позов задовольнив. Звернув стягнення на предмет застави - легковий автомобіль ВАЗ-21043, 2004 року випуску, синього кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 , видане Рівненським МРЕВ ДАІ 21 червня 2005 року, та належить на праві власності ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості перед ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитним договором від 14 грудня 2006 року № 538/06, яка станом на 01 липня 2016 року становить 112 426,48 грн, шляхом проведення прилюдних торгів згідно з Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на підставі оцінки суб`єкта оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» судовий збір в розмірі 1 686,40 грн.
 
Рівненський апеляційний суд постановою від 11 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2019 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову відмовив.
 
04 травня 2020 року ТОВ «Кредитні ініціативи» подало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Рівненського апеляційного суду від 11 лютого               2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року (на час подання касаційної скарги) -  2 102 грн.
 
Предметом позову у цій справі є звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 112 426,48 грн, що станом на 01 січня  2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 грн х 100 = 210 200 грн). 
 
Тому справа є малозначною в силу вимог пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України і окремого визнання її такою не потребує.
 
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.   
 
Посилання заявника в касаційній скарзі на те, що апеляційним судом не застосовано висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року у справі № 6-298св15, від 06 липня 2016 року у справі      № 226/3288/15-ц та від 30 вересня 2016 року у справі № 6-34653ск14, як на підставу касаційного оскарження судового рішення в цій справі, є виконанням вимог процесуального закону щодо змісту будь-якої касаційної скарги, а тому самі по собі не вказують на фундаментальність порушених у скарзі питань для формування єдиної правозастосовчої практики, та не свідчить про наявність інших випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Верховний Суд дослідив та взяв до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановив випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Верховний Суд також врахував, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа була розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявники не продемонстрували наявності виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. Наведене повністю узгоджується з правовою позицією, сформованою Європейським судом з прав людини у справі «Azyukovska v. Ukraine» («Азюковська проти України») рішення від 09 жовтня 2018 року.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
 
Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити. 
 
Зазначення у постанові Рівненського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки справа є малозначною, а тому ухвалені у ній судові рішення касаційному оскарженню не підлягають. 
 
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Рівненського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на постанову Рівненського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне майно.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                            А. Ю. Зайцев
            
                                                                                                           С. Ю. Бурлаков
            
                                                                                                                      Є. В. Коротенко