ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" червня 2020 р.                                            Справа№ 910/13619/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Поляк О.І.
суддів:            Кропивної Л.В. 
          Дідиченко  М.А. 
 
 за участі секретаря - Стародуб М.Ф.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва (суддя Маринченко Я.В.) від 05.12.2019 (повний текст складено 17.12.2019) у справі №910/13619/19 

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго"
до Акціонерного товариства "Українська залізниця"
про стягнення 338873,77 грн,

за участю представників згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «ДТЕК Західенерго» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 338873,77 грн штрафу. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем з порушенням строків доставлено, прийнятий до перевезення вантаж відповідно до залізничних накладних, у зв`язку з чим позивачем нараховано штраф відповідно до п. 116 Статуту залізниць України.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі №910/13619/19 позов задоволено частково. Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця»  на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго»  грошові кошти в розмірі 264533,87 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3968,01 грн. В іншій частині позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі №910/13619/19 та ухвалити нове рішення в частині зменшення суми стягнутого штрафу.
В скарзі апелянт зазначає, що по ряду вагонів, згідно яких термін доставки вантажу збільшувався в порядку, передбаченому Правилами обчислення термінів доставки вантажів, судом не враховано, що факти затримки вагонів на шляху слідування відбулися не з вини залізниці (виявлення комерційних несправностей), що підтверджується комерційними актами та актами загальної форми. Задовольняючи позовні вимоги у сумі 264533,87 грн, судом не враховано, що ст. 116 Статуту залізниць України встановлено відповідальність лише за несвоєчасну доставку вантажів, та не передбачено відповідальності за порушення інших зобов`язань, у зв`язку з чим зарахування до провізної плати (від якої слід нараховувати штраф) вартості інших послуг є безпідставним. Крім того, апелянт зазначив, що при вирішенні питання про можливість зменшення розміру штрафу, який є предметом спору у даній справі, суд першої інстанції не врахував всіх обставин, які  випливають з матеріалів справи, як підстав для зменшення  розміру штрафу. Виходячи з викладеного апелянт просить змінити рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення в частині зменшення суми стягнутого штрафу.
16.01.2020 матеріали справи з апеляційною скаргою надійшли до Північного апеляційного господарського суду та згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передані на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Смірнова Л.Г., Кропивна Л.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2020 відкрито апеляційне провадження у справі №910/13619/19, розгляд скарги  призначено на 10.02.2020.
31.01.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання апелянта про відкладення розгляду скарги.
В судове засідання 10.02.2020 представники сторін не з`явились, суд відклав розгляд скарги на 04.03.2020.
24.02.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання апелянта про проведення судового засідання у режимі відеоконференції.
Ухвалою від 25.02.2020 вказане клопотання задоволено.
У зв`язку з перебуванням головуючого судді Поляк О.І. на лікарняному 04.03.2020 судове засідання не відбулось, ухвалою від 10.03.2020 розгляд скарги призначено на 18.03.2020.
17.03.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання апелянта про відкладення розгляду скарги.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2020, у зв`язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею - доповідачем, на лікарняному, сформовано новий склад колегії суддів: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Руденко М.А.
Ухвалою від 18.03.2020 прийнято апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019 у справі №910/13619/19 до провадження у новому складі суддів: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Руденко М.А.
18.03.2020 судове засідання не відбулось. Ухвалою від 18.03.2020 Північний апеляційний господарський суд, враховуючи Постанову Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та рекомендаційний лист Ради суддів України від 16.03.2020 № 9рс-186/20 щодо встановлення на період з 16.03.2020 до 03.04.2020 особливого режиму роботи судів України, призначив розгляд скарги на 16.04.2020.
07.04.2020 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання апелянта про проведення судового засідання 16.04.2020 в режимі відео конференції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2020 сторін повідомлено про те, що у зв`язку із запровадженням карантинних заходів на всій території України судове засідання 16.04.2020 не відбудеться, а про розгляд скарги сторін буде повідомлено додатково. У зв`язку з наведеним клопотання апелянта про проведення судового засідання в режимі відеоконференції судом не розглядалось.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2020, у зв`язку з перебуванням судді Руденко М.А., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею - доповідачем, у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Дідиченко М.А.
Ухвалами від 30.04.2020 прийнято справу до провадження у новому складі суддів: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Дідиченко М.А., розгляд скарги призначено на 14.05.2020.
В судове засідання 14.05.2020 представники сторін не з`явились, суд виніс ухвалу про відкладення розгляду справи на 04.06.2020.
В судовому засіданні  04.06.2020 суд заслухав представника апелянта. Представник позивача не з`явився в судове засідання, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду скарги.
Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши апеляційну скаргу в межах її доводів та вимог,  дослідивши докази, заслухавши представника апелянта, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
16.02.2018 між Акціонерним товариством "ДТЕК Західенерго" (замовник) та Акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) укладено договір про надання послуг № 00077/ЦТЛ-2018, за умовами п. 1.1. якого предметом договору є здійснення  перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.
Судом першої інстанції встановлено, що замовником передано, а залізницею прийнято до перевезення вагони відповідно до залізничних накладних (а.с.17-120). Як вбачається з копій вказаних залізничних накладних, які долучені позивачем до позовної заяви, одержувачем вантажу в них вказаний позивач; накладні містять відомості про дату відправлення вантажу та дату прибуття вантажу (враховуючи досилочні накладні) у відповідних вагонах; розмір провізної плати та відстань перевезення вантажу.
Позивач зазначав, що відповідачем прострочено терміни доставки вантажу, встановлені Правилами обчислення термінів доставки вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, за наступними накладними.
Так, замовником передано, а залізницею прийнято до перевезення вагони відповідно до наступних накладних:
15.04.2019 за залізничною накладною №45190592; 
18.04.2019 за залізничною накладною №452298809 та за досилочною накладною №44335594; 
26.03.2019 за залізничною накладною №47524087;
26.03.2019 за залізничною накладною №47524137 та за досилочною накладною №44107415;
26.03.2019 за залізничною накладною №47524202 та за досилочною накладною №44107407;
04.04.2019 за залізничною накладною №47845813;
24.03.2019 за залізничною накладною №48968713 та за досилочною накладною від 31.03.2019 №37976164;
24.03.2019 за залізничною накладною №48977011 та за досилочною накладною №32768939;
19.04.2019 за залізничною накладною №49388903 та за досилочною накладною від 22.04.2019 №45425261;
21.05.2019 за залізничною накладною №49884273;
21.05.2019 за залізничною накладною №49884638;
21.05.2019 за залізничною накладною №49888514;
21.05.2019 за залізничною накладною №49888522;
27.05.2019 за залізничною накладною №49974702 та досилочною накладною від 29.05.2019 №49995632.
За вказаними накладними прострочено термін доставки вантажу зі станцій відправлення на 2 доби, у зв`язку з чим позивачем нараховано штраф за несвоєчасну доставку вантажу залізницею у розмірі 47315,69 грн (10% від провізної плати).
Замовником передано, а залізницею прийнято до перевезення вагони відповідно до наступних накладних:
23.05.2019 за залізничною накладною №46526166 та досилочною накладною від 24.05.2019 №46553715; 
31.05.2019 за залізничною накладною №46761367 та досилочною накладною від 08.06.2019 №33658907;
03.04.2019 за залізничною накладною №47773130 та досилочними накладними від 10.04.2019 №32886434; від 10.04.2019 №32886426;
01.04.2019 за залізничною накладною №49113111; 
20.04.2019 за залізничною накладною №49403298; 
20.04.2019 за залізничною накладною №49403314;
20.04.2019 за залізничною накладною №49403355, 
22.04.2019 за залізничною накладною №494427040 та досилочною накладною від 29.04.2019 №44410165;
21.05.2019 за залізничною накладною №49884265 та досилочною накладною №49897861;
21.05.2019 за залізничною накладною №49884281;
21.05.2019 за залізничною накладною №49884299;
21.05.2019 за залізничною накладною №49884315;
21.05.2019 за залізничною накладною №50050897 та досилочною накладною №33722349 від 09.06.2019;
06.06.2019 за залізничною накладною №50148204 та досилочною накладною №50152545 від 07.06.2019; 
17.06.2019 за залізничною накладною №50295526 та досилочною накладною №47331764 від 19.06.2019.
За вказаними накладними прострочено термін доставки вантажу зі станцій відправлення на 3 доби, у зв`язку з чим позивачем нараховано штраф за несвоєчасну доставку вантажу залізницею у розмірі 82104,92 грн. (20% від провізної плати).
Замовником передано, а залізницею прийнято до перевезення вагони відповідно до наступних накладних:
12.04.2019 за залізничною накладною №45078177;
12.04.2019 за залізничною накладною №45078193 та досилочною накладною №38523544 від 25.04.2019;
18.04.2019 за залізничною накладною №45294386 та досилочною накладною №44551091 від 07.05.2019;
18.04.2019 за залізничною накладною №45294881 та досилочною накладною №44361368,
18.04.2019 за залізничною накладною №45298981 та досилочною накладною №44551075 від 07.05.2019;
19.04.2019 за залізничною накладною №45322344 та досилочною накладною №45359684 від 20.04.2019;
21.04.2019 за залізничною накладною №45382504 та досилочною накладною №33115510 від 22.04.2019;
29.04.2019 за залізничною накладною №45704533 та досилочною накладною №33218579 від 01.05.2019;
22.05.2019 за залізничною накладною №46495396 та досилочною накладною №42038042 від 23.06.2019;
23.03.2019 за залізничною накладною №47371646 та досилочною накладною №32738015 від 04.04.2019;
24.03.2019 за залізничною накладною №47457494 та досилочною накладною №37990223 від 04.04.2019;
26.03.2019 за залізничною накладною №47524319;
27.03.2019 за залізничною накладною №47573258 та досилочною накладною №32771297 від 29.03.2019;
29.03.2019 за залізничною накладною №47615240;
02.04.2019 за залізничною накладною №47744610 та досилочною накладною №32874794 від 09.04.2019;
21.03.2019 за залізничною накладною №48933899 та досилочною накладною №42894444 від 23.03.2019;
23.03.2019 за залізничною накладною №48953731 та досилочною накладною №32756751 від 09.04.2019;
25.03.2019 за залізничною накладною №48987234 та досилочною накладною №47547062 від 27.03.2019;
01.04.2019 за залізничною накладною №49102858;
04.04.2019 за залізничною накладною №49153737 та досилочною накладною №47854294 від 05.04.2019;
18.04.2019 за залізничною накладною №49376379 та досилочною накладною №45366135 від 20.04.2019;
18.04.2019 за залізничною накладною №49376387;
19.04.2019 за залізничною накладною №49378482;
19.04.2019 за залізничною накладною №49388903 та досилочною накладною №40371338 від 02.05.2019; 
22.04.2019 за залізничною накладною №49435027 та досилочною накладною №39302062 від 08.06.2019;
23.04.2019 за залізничною накладною №49444722 та досилочною накладною №41246794 від 24.05.2019;
29.04.2019 за залізничною накладною №49532344 та досилочною накладною №33221318 від 01.05.2019;
04.05.2019 за залізничною накладною №49609696 та досилочною накладною №41480476 від 20.05.2019;
05.06.2019 за залізничною накладною №50130244 та досилочною накладною №46976726 від 06.06.2019;
06.06.2019 за залізничною накладною №50148212 та досилочною накладною №50152537 від 07.06.2019;
06.06.2019 за залізничною накладною №50148220;
08.06.2019 за залізничною накладною №50176437 та досилочною накладною №50179191 від 09.06.2019;
16.06.2019 за залізничною накладною №50282821.
За вказаними накладними прострочено термін доставки вантажу зі станцій відправлення на 4 і більше діб, у зв`язку з чим позивачем нараховано штраф за несвоєчасну доставку вантажу залізницею у розмірі 209453,16 грн (30% від провізної плати).
Спірні правовідносини регламентуються положеннями Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та нормативними документами, що регулюють діяльність залізниць.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
Згідно ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
Статтею 909 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.
Приписами ст. 307 Господарського кодексу України унормовано, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. 
Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. 
Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Частиною 1 ст. 919 Цивільного кодексу України закріплено, що перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.
Перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі (ч. 1 ст. 313 Господарського кодексу України).
Згідно приписів ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України (далі - Статут), яким регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.
Пунктом 6 Статуту встановлено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
Пунктом 23 Статуту закріплено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.
Відповідно до п. 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.
Згідно з пунктами 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.
Відповідно до підпункту 1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів (п. 41 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.
Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на ____число _____місяць" (п. 2.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів).
Згідно з п. 2.4. наведених Правил обчислення термінів доставки вантажів, терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.
Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції (п. 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажів).
Пунктом 2.10. Правил обчислення термінів доставки вантажів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.
Згідно з ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт», у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.
Відповідно до п. 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:
10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;
20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;
30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.
Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.
Згідно п.8 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644 після проведення розрахунків за перевезення вантажу, оформленого накладною у паперовому вигляді, накладна видається одержувачу під розписку в примірнику накладної, що залишається у залізниці. Оформлення видачі вантажу, що прибув з електронною накладною (із накладенням електронного цифрового підпису), здійснюється згідно з додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644.
Судом першої інстанції було враховано, що у поданому до суду відзиві на позов відповідачем фактично було визнано заявлену позивачем до стягнення суму штрафу у розмірі 188192,50 грн, розраховану на підставі залізничних накладних №45190592, №48968713, №48977011, №49974702, №46761367, №49884265, №49884281, №49884299, №49884315, №50050897, №45294386, №45298981, №45382504, №45704533, №47371646, №47573258, №47744610, №48933899, №48953731, №48987234, №49102858, №49153737, №49376379, №49435027, №49444722, №49532344, №49609696, №50130244, №50148212, №50148220, №50176437. А щодо іншої частини - у розмірі 150681,27 грн зазначено про невірність обрахунку позивача суми штрафу.
У зв`язку з наведеним, суд першої інстанції дійшов висновку, що визнання відповідачем позову в частині заявленої до стягнення суми штрафу у розмірі 188192,50 грн за встановлених судом обставин не суперечить закону та не порушує прав чи інтересів інших осіб, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 188192,50 грн є такими, що підлягають задоволенню.
Проте, з поданого відповідачем розрахунку вбачається, що він повністю погоджується із розрахунком штрафу за порушення терміну доставки вантажу  за зазначеними у переліку накладними на загальну суму 158270,10 грн, а не як зазначено судом першої інстанції на суму 188192,50 грн. Крім того, до переліку накладних, з штрафом за якими відповідач погодився, суд помилково включив накладну №49376379 замість №49388903. Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв визнання позову відповідачем у сумі 158270,10 грн. Щодо вимог за іншими накладними, то відповідачем вони не визнані або визнані частково.
Щодо розрахунку штрафу відповідно до залізничних накладних №45298809, №47524087, №47524137, №47524202, №47845813, №49884273, №49884638, №49888514, №49888522 та досилочних накладних №44335594, №44107415, №44107407, №37976164, №32768939, №45425261, по яким зазначено прострочення строків доставки вантажу на 2 доби, залізничних накладних №49403298, №49403314 та №49427040, по яким зазначено прострочення строків доставки вантажу на 3 доби, залізничних накладних №45294881, по яким №47457494 та №50282821 зазначено прострочення строків доставки вантажу на 4 доби і більше, суд не погодився з такими твердженнями позивача, оскільки, враховуючи відстань перевезення за вказаними накладеними, умови щодо розрахунку термінів доставки вантажу, встановлених у Правилах обчислення термінів доставки вантажів та надані відповідачем докази, залізницею було прострочено доставку вантажу у вагонах за вказаними накладними на 1 добу. 
Таким чином, суд першої інстанції визнав безпідставним нарахування позивачем штрафу за прострочення доставки залізницею вантажу у вагонах за залізничними накладними №45298809, №47524087, №47524137, №47524202, №47845813, №49884273, №49884638, №49888514, №49888522, №49403298, №49403314, №45294881, №47457494, №50282821 та досилочними накладними №44335594, №44107415, №44107407, №37976164, №32768939, №45425261, №44361368, №37990223.
Також суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у наданому до суду розрахунку штрафу відповідно до залізничних накладних №45322344, №49376379, №49376387 зазначено прострочення строків доставки вантажу на 4 доби і більше, тоді як  за розрахунками суду, відповідно до залізничної накладної №45322344 прострочення терміну доставки вантажу становить 2 доби, а відповідно до залізничних накладних №49376379 та №49376387 прострочення терміну доставки вантажу складає 3 доби. Таким чином, суд зменшив нараховані позивачем суми штрафу за залізничними накладними №45322344, №49376379 та №49376387 відповідно до кількості днів прострочення.
Щодо розрахунків штрафу за прострочення доставки залізницею вантажу в інших вагонах (за вказаними залізничними накладними), то місцевий господарський суд  визнав їх обґрунтованими, здійсненими з урахуванням Правил обчислення термінів доставки вантажів, в тому числі з урахуванням відстані доставки, кількості повних діб доставки вантажу та провізної плати (відповідно до розрахунку штрафу, долученого позивачем до позовної заяви).
Скаржник наголошує, що по ряду вагонів, згідно яких термін доставки вантажу збільшувався в порядку, передбаченому Правилами обчислення термінів доставки вантажів, судом не враховано, що факти затримки вагонів на шляху слідування відбулися не з вини залізниці (виявлення комерційних несправностей), що підтверджується комерційними актами та актами загальної форми.
Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не враховано поданих відповідачем документів та не надано їм належної оцінки, не зазначено підстав прийняття або відхилення означених доказів, що, за умови здійснення перевірки обґрунтованості нарахування штрафу по кожній конкретній накладній, може призвести до збільшення належної до стягнення з відповідача суми штрафу. 
Водночас, за змістом ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Так, в апеляційній скарзі відповідач просив змінити рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення в частині зменшення суми стягнутого штрафу, тож суд апеляційної інстанції переглядає рішенні в межах, зазначених відповідачем.
Так, апелянт вказував на те, що судом першої інстанції не враховано, що ст. 116 Статуту залізниць України встановлено відповідальність лише за несвоєчасну доставку вантажів, та не передбачено відповідальності за порушення інших зобов`язань, у зв`язку з чим зарахування до провізної плати (від якої слід нараховувати штраф) вартості інших послуг є безпідставним. 
Суд першої інстанції відхилив вказані твердження відповідача, з огляду на те, що у п.3.2 Договору №00078/ЦТЛ-2018 укладеного між позивачем та відповідачем визначено, що при замовленні вагону перевізника для проїзду провідників відправника (одержувача) замовник сплачує: плату за проїзд провідника відправника (одержувача), встановлену Збірником Тарифів па дату відправлення вантажу; плату за перевезення порожнього вагону перевізника з провідниками, яка розраховується за фактичну тарифну відстань за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів, плату за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки, відповідно до п. 3.2.1; компенсацію витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів з урахуванням коригуючих коефіцієнтів до тарифів Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до цього договору.
Колегія суддів не погоджується з вищевикладеними висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.
За змістом пунктів 2, 3 Розділу I Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги (далі - Збірник тарифів), затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, вбачається, що тарифи, збори та плати, наведені у цьому Збірнику, застосовуються на всіх лініях залізниць широкої, вузької та європейської колій мережі залізниць України загального користування для всіх суб`єктів господарювання, які беруть участь у процесі організації та здійснення перевезень вантажів залізничним транспортом. Державні регульовані тарифи встановлюються, зокрема, на внутрішні вантажні перевезення, що здійснюються на лініях широкої та європейської колій загальної мережі залізниць України, користування вагонами і контейнерами перевізника, роботи і послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких наведено в розділі III цього Збірника.
Пунктом 1.2. Розділу IV Збірника тарифів передбачено, що плата за тарифними схемами визначається залежно від відстані перевезення, а, відтак, є провізною платою, що справляється перевізником за доставку вантажу залізницею до станції призначення.
Пунктом 6 Статуту залізниць визначено, що тарифи на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу є системою цінових ставок та правил їх застосування, за якими провадяться розрахунки за перевезення залізницями, тоді як збори - цінові ставки, за якими провадяться розрахунки за виконання підприємствами залізничного транспорту робіт та послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу.
За змістом пункту 3 Розділу I Збірника тарифів вбачається, що поряд з платою за перевезення (провізною платою) державні регульовані тарифи також встановлюються на користування вагонами перевізника та роботи і послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких наведено в Розділі III цього Збірника. Плата за користування вагонами та збори нараховуються за ставками, які діяли в ті дні, коли надавалися послуги, а додаткові витрати, пов`язані з перевезенням вантажу, не передбачені тарифами і викликані причинами, що не залежали від перевізника, нараховуються за ставками, що діють на дату виникнення цих витрат (пункт 9 Розділу I Збірника тарифів).
Отже, Статутом залізниць та Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом визначено різновиди платежів, що сплачуються відправником вантажу на користь залізниці за перевезення вантажу до станції призначення, а саме тариф на перевезення вантажу як "провізна плата" за перевезення вантажу у вагонах перевізника, власному чи орендованих вагонах або перевезення вагонів у порожньому стані, що не включає вартості робіт і послуг залізниці, пов`язаних з перевезенням вантажу (суми зборів), а також "інші платежі", які включають збори за виконання робіт та надання послуг залізницею, пов`язаних з перевезенням вантажів (плата за користування вагонами перевізника, плата за проїзд провідників, плата за охорону та супроводження), та додаткові витрати під час перевезення вантажу, не передбачені тарифами та зумовлені причинами, що не залежать від залізниці як перевізника.  
Пунктом 6 Статуту залізниць визначено накладну як основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил оформлення перевізних документів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем; відповідно до пункту 1.2. Правил оформлення перевізних документів, накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача; накладна є одночасно договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення; накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.
Законодавцем розмежовано поняття "провізна плата", яка є регульованим державою тарифом за надання залізницею послуг з перевезення вантажів, та "інші платежі", що справляються за надання (виконання) інших, пов`язаних з перевезенням послуг і робіт.
Тобто сума штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею обчислюється, виходячи із даних щодо суми провізної плати, зазначеної у конкретній залізничній накладній (графа 31), на підставі якої здійснювалося перевезення вантажу залізничним транспортом, що узгоджується з приписами ч. 3 ст. 313 Господарського кодексу України, п.п. 6, 23 Статуту залізниць, п. 1.2. Правил оформлення перевізних документів, п. 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажів.
Водночас, погоджена сторонами спору в пункті 3.2. договору №00077/ЦТЛ-2018 від 16.02.2018 вартість послуги перевезення, до якої поряд з тарифом на перевезення (провізною платою) включено збори за надання залізницею послуг і виконання робіт, пов`язаних з перевезенням вантажів (зокрема, плату за користування вагонами перевізника), не є провізною платою в розумінні ч. 1 ст. 916 Цивільного кодексу України, ч.ч. 1, 5 ст. 307 Господарського кодексу України та п.п. 2, 3 Розділу I, пункту 1.1. Розділу II Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України.
Приписами пункту 116 Статуту залізниць встановлено відповідальність лише за несвоєчасну доставку вантажів, за перевезення яких в залежності від відстані між станцією відправлення та станцією призначення встановлюється провізна плата як тариф за перевезення вантажів, та не передбачено відповідальності у вигляді штрафу за порушення залізницею зобов`язань щодо виконання робіт та надання інших послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу, за які залізницею справляються додаткові збори; тому зарахування до провізної плати при обчисленні суми штрафу за прострочення у доставці вантажу вартості інших послуг і робіт залізниці, пов`язаних з доставкою вантажу до пункту призначення, є безпідставним та суперечить правовій природі порушеного залізницею зобов`язання з перевезення.
Вказаний правовий висновок викладено в Постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду 21.02.2020 у справі № 910/1524/19.
Відповідно до ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, судом першої інстанції неправомірно не враховано означені положення та розраховано суму штрафу по деяким накладним на підставі вартості послуги перевезення, а не провізної плати.
Колегією суддів здійснено перевірку розрахунків штрафу за накладними, вимоги за якими визнані судом першої інстанції обґрунтованими, та встановлено, що по накладним №49113111, №49403355, № 47524319, №45078177,  №45078193 сума штрафу розрахована, виходячи із вартості перевезення, а не провізної плати. Таким чином, колегією суддів здійснено перерахунок суми штрафу, та встановлено, що стягнення 22173,97 грн штрафу за означеними накладними є безпідставним.
Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафу, судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні останнього, виходячи з наступного. 
Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Зазначена стаття кореспондується зі ст. 233 Господарського кодексу України, яка визначає, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.
Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (Рішення Конституційного суду України від 11.07.13 № 7-рп/2013).
        Таким чином, аналіз приписів      статей 551 Цивільного кодексу України   та 233        Господарського кодексу України   дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми неустойки, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Встановивши відповідні обставини, суд вирішує стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд (відповідний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 13.05.2019 у справі №904/4071/18, від 18.06.2019 у справі №914/891/16).
Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.
Тобто, в контексті зазначеного, наявність обставин для зменшення штрафних санкцій повинна бути доведена належними та допустимими доказами саме відповідачем.
Проте, відповідачем не доведено суду таких обставин як, наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, винятковість випадку, з урахуванням інтересів обох сторін, не наведено причин неналежного виконання зобов`язання, яке стало підставою для застосування заходів відповідальності позивачем, невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення.
Тобто, з наведеного вбачається, що у суду відсутні підстави вважати наявними та належним чином доведеними обставини, які є достатніми для зменшення розміру неустойки у відповідності до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.
Відповідно  до ст. 277  Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Виходячи в викладеного, колегія суддів, вважає висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в частині стягнення 22173,97 грн штрафу помилковим, а позовні вимоги в цій частині недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. 
За наслідками перегляду рішення суду в іншій частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги, останнє залишається колегією суддів без змін. Відповідно, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Судові витрати за подання позову та апеляційних скарг розподіляються відповідно до  ст. 129 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених вимог.
Керуючись ст.ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:

1.          Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" задовольнити частково.
2.          Рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019  у справі №910/13619/19 скасувати в частині стягнення 22173,97 грн штрафу. В іншій частині рішення залишити без змін.
3.          Викласти резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 05.12.2019  у справі №910/13619/19  у такій редакції:
«Позов задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" (79026, м. Львів, вул. Козельницька, буд. 15; ідентифікаційний код 23269555) 242359,90 грн штрафу, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3635,40 грн.
В іншій частині позову відмовити.»
4.          Стягнути з Акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" (79026, м. Львів, вул. Козельницька, буд. 15; ідентифікаційний код 23269555) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) 639,12 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
5.          Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.
6.          Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.06.2020.

Головуючий суддя                                                                                О.І. Поляк 

Судді                                                                                          Л.В. Кропивна

                                                                                          М.А. Дідиченко