У Х В А Л А 
06 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 683/1899/19
провадження № 61-6009 ск 20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Сімоненко В. М. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області                        від 29 листопада 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 19 березня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
В С Т А Н О В И В :
У липні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до                        ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 127 395,83 грн.
Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного договору                    від 10 липня 2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 12 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, які викладені на банківському сайті, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.
В порушення норм чинного законодавства та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 27 травня 2019 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 335 979,68 грн заборгованості, з яких: 17 831,33 грн - заборгованість за кредитом; 313 635,94 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 4 512,41 грн - пеня та комісія.
Враховуючи наведене, АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з відповідача частину зазначеної заборгованості в розмірі 127 395,83 грн, з яких: 17 831,33 грн - заборгованість за кредитом; 109 564,50 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом з 10 липня               2011 року по 03 квітня 2018 року.
Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області             від 29 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 19 березня 2020 року, у задоволенні позову                                       АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що вимоги банку про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом у розмірі 109 564,50 грн. є безпідставними, оскільки відсутній такий обов`язок в анкеті-заяві від 10 липня 2011 року, а витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може вважатися складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.
Крім того,  відповідачем у період з 22 березня 2014 року по 27 травня                               2019 року було сплачено банку 4 723,14 грн., які позивач зарахував на погашення процентів (хоча умовами договору не передбачено обов`язку позичальника щодо сплати процентів) та 13 581,60 грн., які позивач зарахував на погашення за наданим кредитом, а всього - 18 304,74 грн. 
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку щодо недоведеності позивачем наявності у відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17 831 грн. 33 коп.
02 квітня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга                            АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 листопада 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 19 березня 2020 року, в якій просило скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Пунктом першим частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).  
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено, що з 01 січня 2020 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 2 102,00 грн.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
Ціна позову у даній справі становить 127 395,83 грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102,00 грн х 100 = 210 200,00 грн).
Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
Посилання АТ КБ «ПриватБанк» на те, що ця справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також має для банку виняткове значення, не може бути взято до уваги, оскільки ухвалені судові рішення не суперечать позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року справа № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) та базуються на тому, що позивачем не надано доказів на підтвердження доводів позовних вимог.
Інших підстав, які б спростовували віднесення цієї справи до категорії малозначних, касаційна скарга не містить і суд касаційної інстанції їх не встановив.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року,          § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).
При цьому застосування передбаченого законодавством порогу ratione valoris (ціна позову) для подання скарг до верховного суду є правомірною та обгрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень верховного суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)           від 19 грудня 1997 року, § 36).
З урахуванням наведеного, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» подало касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
У Х В А Л И В :
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області                                   від 29 листопада 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 19 березня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                 В. М. Сімоненко
           
                                                                                                  С. Ю. Мартєв
 
                                                                                                  Є. В. Петров