Справа № 308/8581/18

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        01 червня 2020 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі: 
головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Готра Т.Ю., Мацунич М.В..
з участю секретаря: Балаж Н.С..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 09 січня 2020 року у справі № 308/8581/18 (Головуючий: Бедьо В.І.), - 

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на домоволодіння та земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку, та господарських споруд та земельної ділянки площею 0,24 га і визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,0940 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2124887400:13:011:0048 від 24 березня 2015 року за р. № 2-70, посвідчений державним нотаріусом Ужгородської державної нотаріальної контори Мешко Т.М., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали шлюб 16 грудня 2004 року і перебуваючи у шлюбі з позивачем ОСОБА_3 отримала в дар від свого батька домоволодіння та земельну ділянку і за час перебування у шлюбі, обоє з подружжя постійно вкладали свої кошти в ремонт вказаного домоволодіння, тратили кошти на комунальні платежі, проводили поточні та капітальні ремонти, займалися благоустроєм території, саджали дерева, обробляли город. За 14 років спільного життя у шлюбі, чоловік та дружина суттєво збільшили спірне майно у вартості за спільні кошти та працю подружжя, що дає підстави вважати його спільною сумісною власністю.
Однак, починаючи з січня 2018 року позивач взнав, що в літній кухні проживають квартиранти і дружина повідомила позивача, що у 2015 році подарувала частину земельної ділянки під літню кухню своєму племіннику ОСОБА_1 ..
Договір дарування земельної ділянки від 24.03.2015 року є незаконним і з тих підстав, що земельна ділянка, яка була подарована є забудованою, що підтверджується переліком обмежень у використанні земельної ділянки та згоди на розпорядження таким майном дружині не надав.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 11 грудня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання договору дарування недійсним в частині вимог до відповідача ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним залишено без розгляду.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 09 січня 2020 року затверджено мирову угоду, укладену 21 грудня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у наступній редакції:
Визнано право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 що складається з житлового будинку під літ. «А» площею 74.3 кв.м., дві літні кухні - літ. Б, Д, два гаража - літ. В, Г, котельня - літ. В1, вбиральня -літ Е, свинарник - літ. Ж, навіс - літ. Ж1, сарай - літ. З, огорожа.
Визначено, що частки у наведеному вище майні складають - за ОСОБА_2 в розмірі Ѕ та за ОСОБА_3 в розмірі Ѕ.
Поділено домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 та поділено в якості Ѕ частини спільного майна ОСОБА_3 наступне майно, а саме: житловий будинок - літ. А, площею 74.3 м. кВ., гараж - літ В, гараж - літ. Г, котельня - літ. В1.
Виділено в якості Ѕ частини спільного майна ОСОБА_2 наступне майно, а саме: дві літні кухні - літ. Б, Д, вбиральня - літ Е, свинарник - літ. Ж, навіс - літ. Ж1, сарай - літ. З, огорожа.
Сторони претензій одна до одної не мають та в подальшому мати не будуть.
Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя - закрито.
Дана мирова угода набирає чинності з моменту її затвердження судом і діє до повного виконання зобов`язання, передбаченого цією мировою угодою.
Сторони ознайомлені зі змістом ст. ст. 207, 208 ЦПК України, наслідки укладення мирової угоди сторонам роз`яснені і зрозумілі.
Повторне звернення до суду по спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається.
Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом. У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.
Не погоджуючись із даною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування ухвали, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки судом поділено майно подружжя, яке знаходиться на його земельній ділянці, а саме літня кухня та сарай і у спірному випадку не був залучений як сторона при укладенні угоди і така угода порушує його інтереси, так як частина майна знаходиться на земельній ділянці, яка належить йому на праві власності.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.
У відповідності до ч. 1, 5 п. 1 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.
Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними.
При постановленні ухвали про затвердження мирової угоди, суд першої інстанції констатував, що умови мирової угоди не суперечать вимогам закону, не порушують нічиїх прав, свобод чи інтересів і вважає за можливе закрити провадження у справі та затвердити мирову угоду.
Разом з тим, суд першої інстанції при постановленні ухвали про затвердження мирової угоди між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не перевірив обставини щодо належності майна подружжя, яке знаходиться на земельній ділянці площею 0,0940 га, яка на підставі договору дарування від 24.03.2015 року належить ОСОБА_1 про що зазначається ним в апеляційній скарзі і такі умови порушують його інтереси, так як дії сторін направлені на заволодіння майном, що знаходиться на його земельній ділянці.
За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, що умови мирової угоди не суперечать вимогам закону, не порушують нічиїх прав, свобод чи інтересів і ухвала суду підлягає скасуванню, а справу слід направити до суду першої інстанції для повторного вирішення заяви сторін про укладення мирової угоди і суду слід вирішити питання про залучення ОСОБА_1 до участі у справі про розподіл майна подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 09 січня 2020 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено - 04 червня 2020 року.

Головуючий:        (підпис)
Судді:                            (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Закарпатського 
апеляційного суду Г.Г. Собослой