ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2020 року 
м. Черкаси   

Справа № 695/2710/15-ц		
Провадження № 22-ц/821/679/20		
категорія: на ухвалу 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Василенко Л. І. 
суддів: Карпенко О. В., Нерушак Л. В.
секретаря: Анкудінова О. І.
учасники справи:
особа, яка подала апеляційну скаргу: приватний виконавець Недоступ Дмитро Миколайович;
боржник -   ОСОБА_1 ;
боржник -   ОСОБА_2 ;
стягувач -  Акціонерне товариство «Райфайзен банк Аваль»; 

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця Недоступа Дмитра Миколайовича на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райфайзен банк Аваль» до  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором,у складі: головуючого судді Середи Л. В.,

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст вимог

10 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Заяву мотивував тим, що ПАТ «Райффайзен банк Аваль» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 серпня 2018 року позов ПАТ «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково, стягнуто достроково заборгованість за кредитним договором на загальну суму 8383,31 дол. США, в решті позовних вимог (зокрема, щодо стягнення пені) відмовлено.
На виконання вказаного рішення видано виконавчі листи № 695/2710/15-ц від 08 жовтня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості за кредитним договором №354411/4669/0324-7 від 22 травня 2007 року у розмірі 8383,31 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 181921,03 грн.
На підставі цього виконавчого листа приватним виконавцем Недоступом Д. М. були відкриті два виконавчих провадження, а саме виконавче провадження ВП №58771358 від 02 квітня 2019 року, де боржником є ОСОБА_2 та виконавче провадження ВП № 58773781 від 02 квітня 2019 року, де боржником є ОСОБА_1 .
Зазначає, що на момент подання заяви про відкриття виконавчого провадження, позивачем не було вказано той факт, що рішення суду першої інстанції, на виконання якого видано виконавчий лист, оскаржувалось відповідачем в апеляційному порядку, тобто є таким, що не набрало законної сили.
14 листопада 2018 року колегія суддів Апеляційного суду Черкаської області своєю постановою було відмовлено у задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 і залишено без змін рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області.
Вважає, що виконавчий лист № 695/2710/15-ц від 08 жовтня 2018 року повинен бути визнаним таким, що не підлягає виконанню, оскільки виданий без достатніх правових підстав.
В той же час, приватний виконавець Недоступ Д. М. достовірно знаючи про те, що виконавчий лист не підлягає виконанню, так як копія апеляційної скарги та постанови Апеляційного суду Черкаської області від 14 листопада 2018 року були передані йому особисто ОСОБА_2 ще 23 квітня 2019 року, однак він прибув до їхнього домоволодіння 08 травня 2019 року з метою виконання рішення суду та вилучив у них майно, а саме велосипед Ардіс червоного кольору.
14 січня 2020 року ОСОБА_1 подав суду доповнення до своєї заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в якому зазначав, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 серпня 2018 року з нього та його дружини стягнуто кошти на користь не існуючого відокремленого структурного підрозділу банку, також, вказані в рішенні суду та виконавчих листах від 08 жовтня 2018 року на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , реквізити не відповідають реквізитам, а ні Черкаської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен банк Аваль», а ні самому АТ «Райффайзен банк Аваль».
За таких обставин заявник просив суд зупинити виконавче провадження ВП № 58771358 від 02 квітня 2019 року та виконавче провадження ВП № 58773781 від 02 квітня 2019 року; витребувати виконавчий лист № 695/2710/15-ц від 08 жовтня 2018 року від приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д. М.; визнати виконавчий лист, виданий Золотоніським міськрайонним судом №695/2710/15-ц від 08 жовтня 2018 року таким, що не підлягає виконанню; зобов`язати приватного виконавця Недоступа Д. М. скасувати постанову про виконавче провадження № 587711358 від 02 квітня 2019 року та виконавче провадження ВП № 58773781 від 02 квітня 2019 року; скасувати постанову про арешт від 02 квітня 2019 року нерухомого майна (будинку), ОСОБА_2 , скасувати постанову про арешт від 02 квітня 2019 року нерухомого майна (земельної ділянки) ОСОБА_1 , скасувати постанову про арешт від 26 листопада 2019 року коштів (пенсійна картка «Ощадбанк»); повернути безпідставно стягнуте майно у вигляді велосипеда «ARDIS» червоного кольору без рами, який було вилучено 08 травня 2019 року.
Стягнути із Недоступа Д. М. кошти за лікування та реабілітацію (5600 грн), зниження якості життя його дружини, моральну компенсацію за емоційний стан, при її діагнозі (12000 грн), неможливість користуватись дружині її рухомим майном на протязі 7 місяців в розмірі 2800 грн та послуги адвоката 20400 грн.
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2019 року заяву задоволено частково.
Визнано виконавчий лист Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08 жовтня 2018 року у справі №695/2710/15-ц таким, що не підлягає виконанню.
У задоволенні решти вимог відмовлено.        
Ухвала Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2019 року мотивована тим, що документ який є підставою для виконання судового рішення був виданий із порушенням норм чинного законодавства та для виконання судового рішення, яке не набрало законної сили, тому такий процесуальний документ не може вважатися належним, оскільки виданий із порушенням порядку та процедури його видачі.
Оскільки виконавчий лист визнається судом таким, що не підлягає виконанню, виконавче провадження підлягає саме закінченню на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», а тому вимоги заявника про зупинення виконавчого провадження не підлягають до задоволення.
Судом першої інстанції також було зазначено, що нормами чинного законодавства врегульовано питання скасування накладеного арешту на майно у випадку закінчення виконавчого провадження, а тому додатковому скасуванню вказані постанови приватного виконавця, про скасування яких просить заявник, не підлягають.
Що стосується вимог заявника про стягнення із приватного виконавця коштів на лікування його дружини чи в якості моральної компенсації, а також за послуги адвоката, то такі правовідносини не підлягають розглядові в порядку вирішення питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та можуть бути розглянуті в порядку визначеному нормами ЦПК України, а тому такі вимоги заявника задоволенню не підлягають.
Не погоджуючись із ухвалою суду приватний виконавець Недоступ Д. М. оскаржив її в апеляційному порядку.
Вважає, що суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини, які мають значення для справи та зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, вдався до порушення норм матеріального та процесуального права, а тому прийняв безпідставне, необґрунтоване та незаконне рішення.
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області повинен був, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, закрити провадження у справі, адже з тих же підстав судом було винесено ухвалу від 12 грудня 2019 року у справі № 695/2710/15-ц, яка набрала законної сили 27 грудня 2019 року, на яку суд посилається в оскаржуваній ухвалі.
Оскільки як ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 грудня 2019 року, так і ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2020 року вирішувалось питання щодо визнання виконавчого листа № 695/2710/15-ц від 08 жовтня 2018 року таким, що не підлягає виконанню, то вважає доцільним врахувати аргументацію Черкаського апеляційного суду, викладену в постанові № 695/2710/15-ц від 20 лютого 2020 року.
Зазначає, що в порушення норм процесуального права його не було залучено до участі в справі, адже саме в нього на примусовому виконанні, в цей час, перебуває виконавчий документ, щодо якого розглядається заява боржника.
Вказує, що при прийнятті рішення про відкриття виконавчого провадження, ним як приватним виконавцем досліджено виконавчий документ, який повністю відповідав вимогам ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», тому у приватного виконавця був обов`язок щодо відкриття провадження за вказаним виконавчим документом.
Просив суд скасувати ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2020 року та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , вважаючи, що судом першої інстанції в повній мірі були досліджені всі фактичні обставини справи та прийнято законне та обґрунтоване рішення, а доводи скаржника є такими, що не можуть бути взяті до уваги суду, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2020 року залишити без змін.
Вважає, що приватний виконавець не має права на подачу апеляційної скарги у даній справі, адже ст. 432 ЦПК України чітко визначено коло осіб, які можуть бути залучені до розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. А саме стягувач - АТ «Райффайзен банк Аваль» та боржник - ОСОБА_1 .
Зазначає, що ні скаржник, ні Черкаський апеляційний суд у постанові від 20 лютого 2020 року не навели жодної правової норми, яка б дозволяла суду видавати виконавчий лист в період, коли рішення суду ще не набрало законної сили.
Скаржник в апеляційній скарзі неодноразово вказує, що стягувачем є АТ «Райффайзен банк Аваль», тоді як у виконавчому листі стягувачем зазначено ПАТ «Райффайзен банк Аваль» в особі Черкаської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен банк Аваль», якої на час винесення рішення суду вже не існувало.
Вважає, що заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не є тотожними, оскільки наявні два різних суб`єкта звернення та наведені в тому числі різні аргументи.
09 квітня 2020 року представником стягувача АТ «Райффайзен банк Аваль» адвокатом О. Я. Гапон подано клопотання про розгляд справи без участі представника, в якому просив суд апеляційну скаргу приватного виконавця Недоступа Д. М. задовольнити.
13 квітня 2020 року приватний виконавець Недоступ Д. М. подав клопотання до суду апеляційної інстанції в якому просив розглядати дану справу без його участі.
Заслухавши ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , адвоката Побиванця Ю. В., дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
При цьому, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (ст. 129 Конституції України)
Предметом апеляційного перегляду є перевірка наявності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, на підставі ст. 432 ЦПК України, як такого, що виданий 08 жовтня 2018 року помилково.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 серпня 2018 року позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором задоволені частково та стягнено заборгованість за кредитним договором № 354411/4669/0324-7 від 22 травня 2007 року на загальну суму 8383,31 дол. США, в решті позовних вимог відмовлено (т. 1 а.с. 209 - 210). 
При цьому, підстав для допущення рішення до негайного виконання не встановлено.
04 жовтня 2018 року представник АТ «Райффайзен Банк Аваль» - Пепчук Л. О. звернувся в суд із заявою про видачу виконавчого листа (т. 1 а.с. 219).
08 жовтня 2018 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області направлено на адресу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» два виконавчі листи (т. 1 а.с. 221).
04 жовтня 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 оскаржив рішення в апеляційному порядку (т. 2 а.с. 2). 
05 жовтня 2018 року ухвалою Апеляційного суду Черкаської області відкрито провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 серпня 2018 року, якою було витребувано із Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області матеріали справи № 695/2710/15-ц. Апеляційний суд в ухвалі про відкриття апеляційного провадження дію оскаржуваного рішення не зупиняв (т. 2 а.с. 40).
При цьому, місцевий суд отримав від апеляційного суду ухвалу про відкриття апеляційного провадження лише 12 жовтня 2018 року (т. 1 а.с. 220, т. 2 а.с. 44).
Постановою Черкаського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 серпня 2018 року залишено без змін (т. 2 а.с. 76-82).
Ухвалою Верховного Суду від 11 лютого 2019 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_3 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 серпня 2018 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 14 листопада 2018 року відмовлено.
02 квітня 2019 року приватним виконавцем Недоступом Д. М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58773781 (боржник ОСОБА_1 ).
04 березня 2020 року приватним виконавцем Недоступом Д. Ю. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 58773781 на підставі п. 5 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження». 
Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Крім того, право на справедливий судовий розгляд, що гарантується ст. 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (справа «Белеш та інші проти Чеської Республіки»).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання виконувати рішення (справа «Горнсбі проти Греції»).
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини виконання рішення суду розглядається як важлива частина судового провадження (справа «Горнсбі проти Греції»).
Статтею 1 ЗУ «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно ст. 18 зазначеного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Частиною 2 ст. 432 ЦПК України встановлено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником або іншою особою або з інших причин.
Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.
Отже, за змістом ст. 432 ЦПК України суд постановляє ухвалу про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково або; 2) якщо у боржника повністю або частково відсутній обов`язок у зв`язку з його припиненням.
З огляду на практику Верховного Суду, викладену в постанові від 16 січня 2018 року у справі №755/15479/14-ц (провадження №61-1592св17) помилка у видачі виконавчого листа, як процесуально-правова підстава визнання його таким, що не підлягає виконанню, полягає в наступному: 1) видача виконавчого листа відбулася за рішенням, що не набрало законної сили; 2) виконавчий лист виданий за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; 3) видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; 4) помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; 5) видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; 6) пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Крім того, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, важливим є те, що обставини, факти, з якими пов`язується відсутність обов`язку боржника, виникла вже після винесення судом рішення. В іншому разі через визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відбувається ревізія законності рішення суду, що не передбачено процесуальним законодавством.
Дійсно матеріалами справи встановлено, що виконавчі листи були видані та направлені стягувачу 08 жовтня 2018 року, а до суду апеляційної інстанції апеляційна скарга була подана 04 жовтня 2018 року, однак суд першої інстанції про неї дізнався лише 12 жовтня 2018 року, отримавши ухвалу Апеляційного суду Черкаської області про відкриття апеляційного провадження, тому видаючи виконавчий лист у суду першої інстанції не було підстав вважати, що рішення суду не набрало законної сили.
Разом з тим, відкрито виконавче провадження на виконання рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30 серпня 2018 року лише 02 квітня 2019 року.
Апеляційний суд Черкаської області також враховує висновки, Черкаського апеляційного суду викладені в постанові від 20 лютого 2020 року під час перевірки підстав для визнання виконавчого листа № 695/2710/15-ц від 08 жовтня 2018 року таким, що не підлягає виконанню на підставі заяви ОСОБА_2 .
У вказаній постанові апеляційний суд дійшов висновку, що виконавчий документ № 695/2710/15-ц від 08 жовтня 2018 року виданий судом у відповідності до діючого законодавства та рішення суду, яке набрало чинності, тобто не помилково, для примусового стягнення боргу. Обов`язок боржників сплатити визначені судом кошти не припинявся, борг не сплачений до цього часу. Тому рішення міськрайонного суду про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не ґрунтується на законі.
Доводи ОСОБА_1 відносно того, що приватний виконавець Недоступ Д. М. не має права на оскарження ухвали, що переглядається, не заслуговують на увагу, оскільки він є учасником виконавчого провадження, адже саме на його виконанні перебуває виконавчий лист № 695/2710/15-ц від 08 жовтня 2018 року. 
Крім того, звертаючись із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, крім іншого, ОСОБА_1 просив суд стягнути із приватного виконавця Недоступа Д. М. кошти за лікування та реабілітацію, моральну компенсацію та витрати на правову допомогу, що відповідно впливає на його права та обов`язки.
Доводи боржника ОСОБА_1 , викладені у відзиві на апеляційну скаргу щодо дій приватного виконавця, в тому числі щодо зазначення стягувачем АТ «Райффайзен банк Аваль», також не заслуговують на увагу, постільки такі дії не є предметом даного розгляду та не впливають на вирішення вимог заяви щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. 
Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що приведені вище порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, є підставою для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в частині визнання виконавчого листа Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08 жовтня 2018 року у справі №695/2710/15-ц таким, що не підлягає виконанню та ухвалення в цій частині нового рішення.
В іншій частині ухвала Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2020 року не переглядалася.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, судові витрати у вигляді сплаченого приватним виконавцем судового збору за звернення з апеляційною скаргою, підлягають стягненню із ОСОБА_1 в розмірі 2102 грн.        
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича задовольнити.
Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2020 року в частині визнання виконавчого листа Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08 жовтня 2018 року у справі № 695/2710/15-ц таким, що не підлягає виконанню скасувати.
Постановити у цій частині нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 08 жовтня 2018 року таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без задоволення.
В іншій частині ухвала Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2020 року не переглядалася.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича судові витрати в розмірі 2102 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 21 квітня 2020 року.

Головуючий         Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

Л. В. Нерушак