ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

20 травня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/8646/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого  судді:           Дурасової Ю.В.,
суддів:                               Божко Л.А., Лукманової О.М.,     
секретар судового засідання: Новошицька О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.12.2019 (головуючий суддя Луніна О.С., повний текст складено 13.01.2020)
в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю  "АРТ-ПРОМ" до відповідача Дніпровської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю “АРТ-ПРОМ” (далі - позивач), звернулось до суду з адміністративним позовом до відповідача Дніпропетровської митниці ДФС, в подальшому заміненою в порядку процесуального правонаступництва на Дніпровську митницю Держмитслужби, в якому позивач просив суд визнати протиправними та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110180/2019/00014 від 31 січня 2019 року та рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/400006/2 від 31 січня 2019 року. 
Позов обґрунтовано тим, що Дніпропетровською митницею ДФС 31 січня 2019 року було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/400006/2, яким здійснено коригування заявленої позивачем митної вартості товару та збільшено її з 17024,44 доларів США на 25687,09 доларів США, а також прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110180/2019/00014, яким повідомлено про відмову у прийнятті митної декларації. Позивач вважає протиправними такі рішення митного органу, оскільки коригування відбулося безпідставно, подані до митного оформлення документи не містили жодних розбіжностей у числових значеннях складової митної вартості товару та повністю підтверджують заявлену вартість ввезеного товару. Крім того, позивач зазначає, що Дніпропетровською Торгово-промисловою палатою було проведено експертизу, за результатами якої складено висновок експерта № ГО-343 від 08.02.2019, згідно з яким ринкова вартість меблів поставлених за контрактом № 230/АР від 05.04.2018 за специфікацією № 2 від 29.09.2018 співпадає з вартістю визначеною у вказаній специфікації.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.12.2019 позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110180/2019/00014 від 31 січня 2019 року та рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/400006/2 від 31 січня 2019 року, прийняті Дніпропетровською митницею ДФС. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Рішення суду першої інстанції, зокрема, обґрунтовано тим, що досліджені в судовому засіданні первинні документи, які також були подані позивачем до митного органу, повністю підтверджують митну вартість товару, задекларовану за основним методом. Крім того, зазначено, що митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору. Відтак, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена. Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення митного органу є необґрунтованим, висновки відповідача ґрунтуються на припущеннях, без об`єктивної та перевіреної інформації.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального і процесуального права: норми Конституції України (ч. 2 ст. 19, 67), Митного кодексу України (ст. 31, 33, 52-54, 58, 64,337), Угоди про застосування статті VІІ Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Посилається на те, що позивач 28.01.2019 року звернувся до відповідача з метою здійснення митного оформлення товару: меблі для сидіння на металевому каркасі, країна виробник Китай. Митна вартість товару заявлена за першим методом визначення митної вартості за ціною договору згідно ЕМД від 28.01.2019 № UA110180/2019/401254. Рівень заявленої декларантом митної вартості товару № 1 – 2,7057дол. США/кг. Товар імпортовано відповідно до умов контракту №230/АР від 05.04.2018 року. Однак за результатами перевірки документів, доданих до митної декларації, з урахуванням ст. 337 МКУ, встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних: специфікація №2 від 29.09.2018 року не відповідає вимогам п. 11,4 контракту та викладена українською та англійською мовами (а в контракті зазначено, що текст контракту складено англійською та російською мовами). Вважає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок, що митним органом не спростовано належність вказано специфікації до контракту №230/АР від 05.04.2018 року. Також, до митного оформлення не надано сертифікати якості та походження товару, та ін.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, згідно якого просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, залишивши рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. Посилається на те, що обставини про які зазначає відповідач жодним чином не впливають на визначення числового значення складової митної вартості товару; документи подані у відповідності до вимог ст. 53 МКУ - сертифікати якості та сертифікати походження товару не зазначені у вказаній нормі. Загальна сума поставленого товару становить 15 796дол. США. Платіжним дорученням в іноземній валюті №485 від 26.10.2018 року підтверджено сплату вартості товару в сумі 4 828дол. США, що становить 30,57% від суми, що підлягає сплаті. Платіжним дорученням в іноземній валюті №600 від 26.12.2018 на су 10 967,20 дол. США позивачем здійснено оплату другої частини товару, що є 69,43%, що підлягає доплаті за мовами контракту. Тому сплачені суми є дуже наближені до схеми оплати: 30% та 70% та ін.   
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що, відповідно до ч. 2 ст.313 КАС України, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.
Заявником апеляційної скарги подано клопотання про розгляд справи без участі відповідача в порядку письмового провадження, у зв`язку з запровадженням карантину на підставі Постанови Кабінету Міністрів України  від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» зі змінами та доповненнями. 
Представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.  
Розглянувши вказані клопотання, колегія суддів апеляційної інстанції, беручи до уваги предмет та підстави позову, обставини, якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги та заперечення, характер спірних правовідносин, обсяг та характер доказів у справі, дійшла висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що між ТОВ “АРТ-ПРОМ” та фірмою ANJI XINGYU CHAIRS CO., LTD укладено зовнішньоекономічний контракт № 230/АР від 05 квітня 2018 року (а.с. 37-44). За умовами зазначеного контракту продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти та оплатити товар у кількості та асортименті у відповідності до підписаної сторонами специфікації, яка є невід`ємною частиною контракту. У січні 2019 року здійснено поставку товару на загальну суму 15 796 дол. США на умовах FOB Shanghai, згідно зі Специфікацією № 2 від 29.09.2018 (а.с. 51-52).  
З метою митного оформлення товару до митного органу Товариством “АРТ-ПРОМ” подано вантажну митну декларацію № UА110180/2019/401254 (товар): меблі для сидіння, на металевому каркасі, які обертаються, мають спинку сітку, з регульованою висотою, на коліщатах, оббивка сидіння тканина: арт. XY-6143, колір чорний – 150 шт., темно-синій – 50шт.; арт. XY-6106Н, колір чорний та помаранчевий – 60 шт., чорний та зелений – 70 шт.; арт. XY-6160, колір чорний та блакитний – 40 шт., чорний та зелений – 40 шт., арт. XY-6178, колір сірий – 40 шт.  
Згідно з графою 44 ВМД для здійснення митного оформлення товару також було надано: пакувальний лист № XY20180929 від 10.12.2018, рахунок-проформа № XY20180929 від 29.09.2018, інвойс № XY20180929 від 10.12.2018, коносамент № SZ18120145 від 15.12.2018, автотранспортна накладна № 012484 від 25.01.2019, декларація про походження товару № НОМЕР_1 від 10.12.2018, платіжне доручення № 485 від 26.10.2018, платіжне доручення № 600 від 26.12.2018, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги СФ-00033 від 28.01.2019, калькуляція транспортних витрат № 11 від 28.01.2019, доповнення до контракту № 2 від 29.09.2018, контракт № 230/АР від 05.04.2018, договір про перевезення № 15032016 від 15.03.2016, лінійний коносамент від 15.12.2018, копія митної декларації країни відправлення № 223120180004187385 від 15.12.2018.
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до вантажної митної декларації, митний орган направив Товариству “АРТ-ПРОМ” повідомлення, оскільки дійшов висновку, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, містять розбіжності та не містять повних відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підтягає сплаті за оцінювані товари. 
На вимогу митного органу Товариством “АРТ-ПРОМ” надано додаткові документи, а саме: додаткову угоду № 1 від 01.09.2018 до контракту № 230/АР від 05.04.2018; сертифікат якості товару від 10.12.2018, прайс-лист від 01.12.2018, заявка № 35 від 01.12.2018 до договору 15032016 від 15.03.2016.
За результатами розгляду додатково наданих декларантом документів  Дніпропетровською митницею ДФС було прийнято рішення № UA110000/2019/400006/2 від 31 січня 2019 року, яким здійснено коригування заявленої декларантом митної вартості та визначено митну вартість товару за ціною щодо подібних (аналогічних товарів), за ВМД № UA500010/2019/000344 від 09.01.2019.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слі застосовувати норми Конституції України, Митного кодексу України, норми Угоди про застосування статті VІІ Генеральної угоди про тарифи і торгівлю 1994 року. 
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Предметом спору у даній справі є рішення суб`єкта владних повноважень про визначення митної вартості товарів.
Правовідносини між декларантом та митним органом (суб`єктом владних повноважень) щодо визначення митної вартості товарів регулюються нормами Митного кодексу України.
Згідно статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Отже, митна вартість товарів базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
В силу статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 52 МКУ передбачено, що у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.
У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.
При цьому, стаття 53 Митного кодексу України зазначає, що одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. 
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 
5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 
Таким чином, вказана норма передбачає вичерпний перелік документів, які подаються митному органу для підтвердження митної вартості товару.
Слід взяти до уваги, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 статті 53 МКУ, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 
4) виписку з бухгалтерської документації; 
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 
7) копію митної декларації країни відправлення; 
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Отже, підставою для витребування додаткових документів з метою встановлення митної вартості товару є:
- розбіжності, наявні ознаки підробки, або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зазначає, що документи, подані декларантом, містять певні розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, тому і були витребувані додаткові документи.
Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 
2) другорядні: 
а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; 
б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; 
в) на основі віднімання вартості; 
г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); 
ґ) резервний. 
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Частиною 2 статті 58 Митного кодексу України та пунктом 1.14 наказу Міністерства фінансів України “Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення” № 599 від 24.05.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 червня 2012 року за № 984/21296, передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та(або) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2 - 4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товару є метод за ціною договору. 
При цьому, на підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначається за першим методом, декларанту необхідно надати митному органу відповідні документи. 
Водночас, застосування кожного наступного методу можливе у їх послідовності лише у разі обґрунтованої та об`єктивної неможливості застосування попереднього методу. 
В ході перевірки правильності визначення митної вартості товарів, Дніпропетровська митниця ДФС дійшла висновку про неможливість застосування методу за ціною договору, оскільки в ході перевірки правильності визначення митної вартості товару виявлені невідповідності та розбіжності у документах та відомостях, наданих до митного контролю, відсутність підтвердження числових значень складових митної вартості товару, ціни, що фактично сплачена.
Однак позивач зазначає про відсутність розбіжностей у документах та відомостях, наданих до митного контролю, та підтвердження числового значення складових митної вартості товару, ціни, що фактично сплачена.
Для встановлення істини у справі слід дослідити докази, надані сторонами.
Так, згідно рішення митного органу про коригування митної вартості товару встановлено наступні розбіжності: 
1) товар імпортовано відповідно до умов контракту № 230/Ар від 05.04.2018, відповідно до п. 11.4 якого, текст контракту складено у 2 екземплярах англійською та російською мовами, обидва тексти мають однакову юридичну силу, у разі будь-яких різночитань англійський текст має пріоритет. Надана специфікація № 2 від 29.09.2018 є невід`ємною частиною контракту, проте не відповідає вимогам п. 11.4 контракту та викладена українською і англійською мовами; 
2) передбачені п. 4.1 контракту сертифікат якості товарів та сертифікат походження не надано декларантом до митного оформлення; 
3) умовами контракту визначені умови оплати партії товару: 30 % від вартості, зазначеної у додатку, протягом 5 днів з дати отримання рахунку – проформи, 70 % - протягом 5 днів від дати отримання відповідних документів. Наданий рахунок – проформа містить відомості про оплату товару у вигляді передоплати 30% та оплати 70% протягом тижня від дати коносаменту, проте з наданих декларантом платіжні доручення № 485 від 26.10.2018 на суму 4828,80 дол. США та № 600 від 26.12.2018 на суму 10967,20 дол. США встановлено, що відсоткова схема оплати за товар недотримана покупцем; 
4) декларант при заповнені електронного інвойсу ЕМД зазначив у графі “виробник” - ANJI XINGYU CHAIRS CO., LTD, у графі “торгівельна марка” - AMF, проте не зазначено на підставі яких товаросупровідних документів відправника декларантом вказані дані про виробника та торгівельну марку, не зазначено; 
5) декларантом  додано складову митної вартості – витрати на транспортування у розмірі 34171,81 грн., проте  наданий договір про надання транспортних послуг № 15032016 від 15.03.2016 неналежної якості, що унеможливлює його опрацювання повному обсязі, документи, що підтверджують договірні відносини між експедитором та безпосереднім перевізником не надано;
6) на підтвердження транспортної складової  надано договір, термін дії якого закінчився; 
7) поставка оцінюваного товару заявлена до митного оформлення за контрактом з безпосереднім виробником – компанією ANJI XINGYU CHAIRS CO., LTD, при цьому у наданому до митного оформлення коносаменті від 15.12.2018 у якості відправника зазначено компанію Yiwi Chaoxun Import & Export, відомості про яку відсутні у наданих до митного оформлення документах; 
8) калькуляція видана ТОВ “АРТ-ПРОМ” не відповідає вимогам наказу Міністерства фінансів України № 599 від 24.05.2012; 
9) умовами договору № 15032016 передбачено надання транспортної заявки, яку декларантом не надано до митного оформлення, наданий рахунок експедитора містить відомості про необхідність його оплати до 28.01.2019, проте платіжні документи щодо оплати послуг транспортування до митного оформлення не надано; 
10) відповідно до гр. 31 ЕМД від 29.01.2019 зазначено, що меблі для сидіння – на металевому каркасі та мають оббивку (тканина), проте в документах відсутні відомості щодо якісного складу товару.
При цьому, митним органом стосовно додатково наданих Товариством “АРТ-ПРОМ” документів, зазначено: 
1) прайс-лист від 01.12.2018 містить відомості про ціни стільців на умовах поставки FOB – Shanghai/Ningbo, дата складення прайс-листа не кореспондується з датою складання специфікації, відповідно до якої узгоджені ціни на партію товарів, тобто не містить рівня цін станом на дату укладання договірних відносин щодо продажу оцінюваної партії товару; 
2) надана заявка щодо вартості послуг експедитора у розмірі 3080 дол. США, які оплачуються відповідно до вимог п. 3 контракту від 15.03.2016, яким передбачена оплата послуг протягом 14 днів з моменту надходження вантажу до митного терміналу, зазначеного у заявці, при цьому наданий рахунок від 28.01.2019 за № ФС -00033 містить інформацію про його оплату у термін до 28.01.2019, платіжні документи не надано; 
3) у наданому ТОВ “АРТ-ПРОМ” сертифікаті якості від 10.12.2018 відсутні відомості щодо нормативної документації та відповідності їй товару, а також відомості щодо якісного складу товару, що має вплив на його вартість.
На думку колегії суддів апеляційної інстанції такі висновки митного органу є необґрунтованими з огляду на наступне.
Статтею 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 
5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 
Отже, статтею 53 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік обов`язкових документів, що подаються до митного оформлення. 
При цьому, щодо не надання Товариством “АРТ-ПРОМ” до митного оформлення сертифікату походження та відсутності, у наданому ТОВ “АРТ-ПРОМ” сертифікаті якості від 10.12.2018, відомостей щодо нормативної документації та відповідності їй товару, а також відомості щодо якісного складу товару, слід зазначити, що вказані документи не містяться в обов`язковому переліку документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, які визначені у ст. 53 Митного кодексу України, водночас, сертифікат якості жодним чином не підтверджує числові складові митної вартості товару, оскільки є лише документом, що містить інформацію про якісні показники товару та не містить жодних відомостей про його ціну.
Щодо доводів митного органу, що надана специфікація № 2 від 29.09.2018 є невід`ємною частиною контракту, проте не відповідає вимогам п. 11.4 контракту, оскільки викладена українською і англійською мовами (а не російською та англійською мовами), суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідно до п. 11.4 контракту № 230/АР від 05.04.2018, вказаній контракт складений в двох екземплярах для кожної сторони, на російській та англійській мові, текст є аутентичним та має однакову юридичну силу. 
При цьому, вказана обставина жодним чином не перешкоджає визначенню митної вартості товару.
Вищезазначеним пунктом контракту передбачено складення контракту російською та англійською мовами, водночас, специфікація є невід`ємною частиною контракту; жодних вимог щодо її викладення певною мовою, контракт не містить. 
Крім того, матеріали справи не містять доказів якими спростовується належність вказаної специфікації до контракту № 230/АР від 05.04.2018, а також відсутні інші недоліки, які могли б слугувати підставою для виникнення сумнівів стосовно достовірності відомостей, що в ній містяться.
Щодо умов оплати товару та недотримання підприємством відсоткової схеми оплати товару, що передбачена контрактом, суд першої інстанції встановив наступне.
Відповідно до Додаткової угоди № 1 до контракту № 230/АР від 05.04.2018 сторонами погоджено наступні умови оплати (пункт 4.1): 
- оплата за товари, що поставляються за даним контрактом, здійснюється у формі передоплати у розмірі 30% від вартості вказаної в наступному додатку до товару, що поставляється, протягом 5 робочих днів від дати отримання рахунку-проформи на поставку такого товару. Інші 70 % від суми поставки, покупець оплачує протягом 5 робочих днів від дати надання продавцем належним чином оформлених документів – коносаменту,  пакувального листа, інвойсу, сертифіката якості, копію експортної декларації.
Матеріалами справи підтверджується, що згідно зі Специфікацією № 2 від 29.09.2018 загальна сума поставленого товару становить 15 796 дол. США.
Платіжним дорученням в іноземній валюті № 485 від 26.10.2018 підтверджено сплату вартості товару у сумі 4 828,80 дол. США, що є 30,57% від суми, що підлягає сплаті. 
Постачальником були виписані: коносамент № SZ18120145 від 15.12.2018, пакувальний лист № XY20180929 від 10.12.2018, інвойс № XY20180929 від 10.12.2018, експортна декларація № XY20180929 від 10.12.2018, після отримання яких позивачем було здійснено повну оплату товару, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті № 600 від 26.12.2018 на суму 10 967,20 дол. США, що є 69,43% від суми, що підлягала доплаті, за умовами контракту. 
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суд першої інстанції, що встановлені обставини, спростовують висновки митного органу щодо недотримання позивачем відсоткової схеми оплати товару, адже певні відхилення в сотих не може вважатися недотриманням умов договору, крім того, жодних недоліків чи невідповідностей платіжні доручення не містять, сума вказана у специфікації та загальна сума за платіжними дорученнями повністю співпадають.
Посилання відповідача, що прайс-лист від 01.12.2018 містить відомості про ціни стільців на умовах поставки FOB – Shanghai/Ningbo, дата складення прайс-листа не кореспондується з датою складання специфікації, відповідно до якої узгоджені ціни на партію товарів, тобто не містить рівня цін станом на дату укладання договірних відносин щодо продажу оцінюваної партії товару, є лише припущеннями та непідтверджені жодними належними доказами, адже встановлення певної цінової політики продавцем може мати сталий характер та не змінюватися тривалий час.  
На думку колегії суддів апеляційної інстанції необґрунтованими також є доводи митного органу, що декларант при заповнені електронного інвойсу ЕМД зазначив у графі “виробник” - ANJI XINGYU CHAIRS CO., LTD, у графі “торгівельна марка” - AMF, проте не зазначив, на підставі яких товаросупровідних документів відправника декларантом вказані дані про виробника та торгівельну марку, адже вказані відомості не можуть, ані підтвердити, ані спростувати складові митної вартості товару. 
Крім того, ТОВ “АРТ-ПРОМ” у листі від 30.01.2019, яким до митного органу було надано додаткові документи, було зазначено, що інформація стосовно виробника та торгівельної марки наявна у сертифікаті якості, що підтверджується матеріалами адміністративної справи, проте не було прийнято до уваги митним органом при прийнятті оскаржуваного рішення.
Щодо доводів відповідача, що калькуляція видана ТОВ “АРТ-ПРОМ” не відповідає вимогам наказу Міністерства фінансів України № 599 від 24.05.2012, суд першої інстанції правильно зазначив, що калькуляція не є первинним документом, що підтверджує митну вартість товару.  
Стосовно транспортної складової митної вартості, слід зазначити наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що між ТОВ “АРТ-ПРОМ” та ТОВ “Смарт Авто ЛТД” 15 березня 2016 року укладено договір транспортного експедирування № 15032016, дію якого, згідно з додатковою угодою № 2 від 03.01.2019, продовжено до 31 грудня 2019 року. 
Встановлена обставина спростовує доводи митного органу, що надано договір, термін дії якого закінчився.
При цьому доводи відповідача, що наданий договір про надання транспортних послуг № 15032016 від 15.03.2016 неналежної якості, що унеможливлює його опрацювання повному обсязі, не підтверджуються належними доказами.
Матеріалами справи підтверджується, що згідно з п. 3.2 договір про надання транспортних послуг № 15032016 від 15.03.2016, клієнт сплачує вартість послуг експедитора шляхом перерахування коштів на поточний рахунок експедитора протягом 14 банківських днів з моменту надходження вантажу до митного терміналу зазначеного у заявці та надання оригіналу рахунку на сплату вартості послуг. 
При цьому, матеріали справи містять заявку ТОВ “АРТ-ПРОМ” № 35 від 01.12.2018, згідно з якою умови оплати відповідно до п. 3 договору.
Так, ТОВ “Смарт Авто ЛТД” було виставлено рахунок-фактуру № СФ-00033 від 28.01.2019, в якому зазначено про надання наступних послуг: морське перевезення Шанхай-Одеса, транспортно-експедиторське обслуговування до кордону України, транспортно-експедиторське обслуговування на території України, автоперевезення м. Одеса - м. Дніпро – м. Нікополь. Вартість перевезення становить 85 677,25 грн.
Відповідач зазначає, що надана заявка щодо вартості послуг експедитора,  відповідно до вимог п. 3 контракту від 15.03.2016, яким передбачена оплата послуг протягом 14 днів з моменту надходження вантажу до митного терміналу, зазначеного у заявці, при цьому наданий рахунок від 28.01.2019 за № ФС - 00033 містить інформацію про його оплату у термін до 28.01.2019, позивачем платіжні документи не надано.
Проте, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, митним органом не враховано, що п. 3.2 договору передбачає, оплата послуг здійснюється протягом 14 банківських днів з моменту надходження вантажу до митного терміналу зазначеного у заявці та надання оригіналу рахунку на сплату вартості послуг. Оригінал рахунку № СФ-00033 виписаний 28.01.2019, а тому оплата послуг перевезення здійснюється протягом 14 банківських днів після зазначеної дати. 
Водночас, необґрунтованими, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, є посилання відповідача, що декларантом не було надано під час митного оформлення товару документи, що підтверджують договірні відносини між експедитором та безпосереднім перевізником, оскільки ТОВ “АРТ-ПРОМ” укладено договір транспортування саме з ТОВ “Смарт Авто ЛТД”, позивач не зобов`язаний мати в наявності жодних первинних документів щодо господарських операції ТОВ “Смарт Авто ЛТД” з іншими суб`єктами господарювання. 
Суд першої інстанції простував доводи митного органу, що поставка оцінюваного товару заявлена до митного оформлення за контрактом з безпосереднім виробником – компанією ANJI XINGYU CHAIRS CO., LTD, при цьому у наданому до митного оформлення коносаменті від 15.12.2018 у якості відправника зазначено компанію Yiwi Chaoxun Import & Export, відомості про яку відсутні у наданих до митного оформлення документах, що, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, є правильним.
Так, матеріалами справи підтверджується, що поставка товару здійснювалася на умовах FOB Shanghai (Інкотермс 2010), тобто продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водяним транспортом.
Матеріали справи містять Висновок експерта Дніпропетровської Торгово-промислової палати № ГО-343 від 08.02.2019, відповідно до якого ринкова вартість меблів, що надійшли, за контрактом № 230/АР від 05.04.2018, специфікації № 2 від 29.09.2018, комерційному інвойсу № XY20180929 від 10.12.2018, відповідає вартості заявленій декларантом під час митного оформлення товару. 
Отже, позивачем при здійсненні митного оформлення товару було надано всі необхідні та достатні документи, що дають можливість визначити всі складові митної вартості товару, та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.
Слід зазначити, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. 
Разом із тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. 
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Неподання декларантом інших запитуваних митницею документів під час митного оформлення, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості. 
Вказана правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 в адміністративній справі № 803/667/17.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з- висновком суду першої інстанції, що документи, які також були подані позивачем до митного органу, повністю підтверджують митну вартість товару, задекларовану за основним методом.
Водночас, митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору. Відтак, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення митного органу про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/400006/2 від 31 січня 2019 року є необґрунтованим, оскільки висновки суб`єкта владних повноважень ґрунтуються на припущеннях, без об`єктивної та перевіреної інформації.
Таким чином, рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товару № UA110000/2019/400006/2 від 31 січня 2019 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні виписку чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110180/2019/00014 від 31 січня 2019 року - підлягають скасуванню.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд першої інстанції правильно керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб`єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії).
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Натомість відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності своїх дій/рішень.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
З огляду на результати розгляду справи, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці Держмитслужби – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.12.2019 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили 20.05.2020 та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно статей 328, 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Строки касаційного оскарження, з урахуванням п. 3 Розділу IV «Прикінцеві Положення» КАС України в редакції Закону № 540-IX від 30.03.2020, продовжуються на строк дії карантину.
Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 20.05.2020.
В повному обсязі постанова виготовлена 27.05.2020.
   
Головуючий   суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова