Справа № 308/13311/19

Закарпатський апеляційний суд

  П  О  С  Т  А  Н  О  В  А 
І м е н е м У к р а ї н и

13.04.2020                 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в особі судді Стана І.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження, 
                                        в с т а н о в и в :
постановою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 грудня 2019 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, 
визнаний винним і на нього накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 (десять тисяч двісті) гривень із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 384,20 грн..

Згідно постанови, 16 листопада 2019 року о 23-й годині 20 хвилин по вул. Фединця, 62 у м. Ужгород, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ЗАЗ 110206», д. н. з. НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується проведеним за допомогою сертифікованого приладу «Драгер» у присутності двох свідків - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги, передбачені п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, та вчинив передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративне правопорушення. 

Не погоджуючись з указаною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, скасування постанови та закриття провадження у справі. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення задоволенню не підлягає з таких підстав.
Частиною 2 статті 294 КУпАП передбачено, що постанова судді в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів із дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
          Строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений із поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Вищевказана норма ч. 2 ст. 294 КУпАП забезпечує, за аналогією із правом на доступ до суду, закріпленим у п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законну мету й не порушує саму сутність цього права.
         Апеляційний суд може поновити строк на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, якщо його порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо).
           Апеляційний суд виходить із того, що про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, які виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова винесена 12.12.2019, що свідчить про те, що, відповідно до ст. 294 КУпАП, останнім днем подання на неї апеляційної скарги є 23.12.2019.
З протоколу про адміністративне правопорушення, який ОСОБА_1 підписав, і копію якого йому вручено, вбачається, що ОСОБА_1 повідомлено про те, що розгляд справи відбудеться в Ужгородському міськрайонному суді.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що повістка про виклик до суду на 09:20 12.12.2019 направлена на адресу за місцем проживання ОСОБА_1 , яка зазначена в протоколі. 
Разом із тим, інформація про час та місце розгляду судами справ міститься на веб-сайті «Судова влада».
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»).
З матеріалів справи також убачається, що апеляційну скаргу подано 17.01.2020, тобто із пропуском передбаченого ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження постанови від 12.12.2019 (більше ніж через місяць із моменту винесення постанови). 
При цьому, заявляючи в апеляційній скарзі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянтом не наведено будь-яких даних про поважність причин, які перешкодили подати апеляційну скаргу протягом визначеного ч. 2 ст. 294 КУпАП десятиденного строку на апеляційне оскарження, у даному випадку до 23.12.2019.
ОСОБА_1 , зазначаючи про те, що про факт розгляду справи щодо нього за ч. 1 ст. 130 КУпАП йому стало відомо тільки 08.01.2020, не посилається на вказані обставини як на такі, що перешкодили йому подати апеляційну скаргу в установлений законом строк.
Разом із тим, ОСОБА_1 не вказує на обставини, які перешкодили йому прийняти участь у розгляді справи судом першої інстанції.
Не посилається апелянт і на будь-які інші обставини (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо) у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.
Вищевказане свідчить про те, що ОСОБА_1 не доведено поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а тому, апеляційний суд прийшов до висновку про необхідність відмовити в задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку, в зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту.
При прийнятті рішення про відмову ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги апеляційний суд також враховує положення передбаченого нормативно-правовими актами України принципу диспозитивності, відповідно до якого сторони провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених нормативно-правовими актами; що апелянтом не наведено доводів про поважність причин пропуску строку, які ґрунтуються на вимогах закону, а також не надано жодних доказів у підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення; що пропущений строк є значним; що необґрунтоване поновлення процесуального строку на оскарження остаточного судового рішення порушує принцип юридичної визначеності і перешкоджає своєчасному виконанню рішення суду, яке набуло законної сили; що апелянт неодноразово (24 лютого та 30 березня 2020 року - а. с. 26- 28) не з`являвся до апеляційного суду на розгляд клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Разом із тим, апеляційний суд зазначає, що при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови в справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті. 

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд
                                                        П О С Т А Н О В И В :
подане ОСОБА_1 клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення залишити без задоволення та відмовити у поновленні пропущеного строку.
         Апеляційну скаргу, яку подав ОСОБА_1 , на постанову судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 грудня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - повернути ОСОБА_1 разом із усіма доданими до неї матеріалами, як особі, що їх подала, а також надіслати йому копію даної постанови. 
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Стан