УХВАЛА

20 травня 2020 року 
Київ
справа №274/4510/16-а
провадження №К/9901/12720/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Н.В. Коваленко,
суддів: Я.О. Берназюка, І.В. Желєзного, 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними дії та рішення Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирської області щодо відмови у перерахунку йому пенсії на підставі довідки №18/284 від 17.06.2016, виданої прокуратурою Житомирської області у зв`язку зі змінами розміру заробітної плати, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів»;
- зобов`язати Бердичівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирської області здійснити перерахунок і виплату йому пенсії відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру», у редакції, яка була чинна на час призначення пенсії, у розмірі 90% від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці №18/284 від 17.06.2016, виданої прокуратурою Житомирської області, без обмеження максимальним розміром, встановленим Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування, пенсійної системи», з 01.08.2016 з урахуванням раніше виплачених коштів.

Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 грудня 2016 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії та рішення Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії на підставі довідки №18/284 від 17.06.2016, виданої прокуратурою Житомирської області у зв`язку зі змінами розміру заробітної плати, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України  №1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

Зобов`язано Бердичівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до статті                    50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 у редакції, чинній станом на час призначення йому пенсії, у розмірі 90% від розміру місячної заробітної плати, зазначеної у довідці №18/284 від 17.06.2016, виданої прокуратурою Житомирської області, без обмеження максимальним розміром, встановленим Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», з 01.08.2016 з урахуванням раніше виплачених коштів.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 грудня 2016 року скасовано.

Прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову. 

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявою про перегляд за виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року.

В обґрунтування заяви вказував на те, що рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним) положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII зі змінами, якою передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Встановлена Конституційним Судом України неконституційність вказаної норми, на думку заявника, є підставою для перегляду у зв`язку з виключними обставинами постанови суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні заяви, ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України, який набрав чинності 15 грудня 2017 року на підставі Закону України від                   3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно із відтиском поштового штемпеля на конверті касаційна скарга направлена до суду                      06 травня 2020 року.

За правилами частини 1 статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі. 

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з частиною п`ятою статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з виключними обставинами є: 1) встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане; 2) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено судове рішення; 3) встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні цієї справи судом.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що правові підстави для задоволення заяви позивача про перегляд у зв`язку з виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року відсутні, оскільки рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 №7-р(ІІ)/2019 не вплинуло на правильність висновків апеляційного суду під час ухвалення постанови, про перегляд якої просив заявник.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що визнання неконституційними певних положень чинного законодавства в подальшому, не може мати наслідком визнання протиправним рішення відповідача, яке було прийняте до визнання таких норм неконституційними, оскільки відповідач не мав підстав не враховувати чинні на час прийняття відповідного рішення норми законодавства.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про перегляд у зв`язку з виключними обставинами постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06 квітня 2017 року.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(II)/2019 не може змінювати правове регулювання правовідносин в даній справі, оскільки такі виникли до прийняття зазначеного рішення, а також тому, що в ньому відсутні положення, які б поширювали дію вказаного рішення Конституційного Суду України на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

Враховуючи, що вказані обставини не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального і процесуального права та не викликають сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, суд прийшов до висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини першої, частиною другою статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.

2. Надіслати ОСОБА_1 копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.  

Суддя-доповідач                                                                                           Н.В. Коваленко

Суддя                                                                                                              Я.О. Берназюк

Суддя                                                                                                              І.В. Желєзний