Ухвала
Іменем України 
 
04 червня 2020  року
м. Київ
 
справа №2п-5611/08
провадження №61-7229ск20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати 
Касаційного цивільного суду: Висоцької В. С. (суддя-доповідач), 
Литвиненко І. В., Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу громадської організації «Закарпатська обласна організація захисту прав споживачів» на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 12 березня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання права власності,
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2008 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області, треті особи: 
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання права власності на самочинне будівництво.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 17 листопада 2008 року позов задоволено.
Громадська організація «Закарпатська обласна організація захисту прав споживачів», яка не брала участі у розгляді справи, оскаржила рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 листопада 2008 року в апеляційному порядку.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 12 березня 2020 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою громадської організації «Закарпатська обласна організація захисту прав споживачів» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 17 листопада 2008 року за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання права власності на самочинне будівництво закрито.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що громадська організація «Закарпатська обласна організація захисту прав споживачів» жодними належними та допустимими доказами не довела факт порушення будь-яких її прав оскаржуваним рішенням і таких у процесі судового розгляду не здобуто.
16 квітня 2020 року громадська організація «Закарпатська обласна організація захисту прав споживачів» звернулася із касаційною скаргою на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 12 березня 2020 року в указаній вище справі.
Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2020 року вказану касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків скарги, а саме: звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку, сплати судового збору, зазначити у касаційній скарзі усіх учасників справи, роз`яснено про наслідки її невиконання.
Вимоги ухвали суду касаційної інстанції заявником виконано.
У заяві, поданій заявником, порушено питання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що копію оскаржуваної ухвали Закарпатського апеляційного суду від 12 березня 
2020 року заявником не отримано. Повний текст вказаного судового рішення складено 17 березня 2020 року.
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень оскаржувану ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 12 березня 
2020 року, повний текст якої складено 17 березня 2020 року, оприлюднено 
20 березня 2020 року.
За приписами статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Оскільки повний текст судового рішення не було вручено у день його проголошення або складення, заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦП К України.
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження заявником пропущено з поважних причин, тому підлягає поновленню.
У касаційній скарзі громадська організація «Закарпатська обласна організація захисту прав споживачів» просить скасувати ухвалу апеляційного суду, справу передати на новий апеляційний розгляд, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. 
Доводи касаційної скарги зводяться до порушення апеляційним судом положень пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист, апеляційний перегляд справи здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.
Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне оскарження судового рішення, ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм, в даному випадку -  норм Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до частини першої статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Положеннями частини першої статті 352 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Отже, виходячи з аналізу наведених норм, відповідно до вимог  частини першої статті 352 ЦПК України,  особи, яких не було залучено до участі у справі, вправі оскаржити виключно рішення суду, яке безпосередньо стосується прав та обов`язків цієї особи.
У контексті зазначеного, за приписами процесуального законодавства судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, що  випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.
Пунктом 3 частини першої статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Встановивши, що правовідносини у даній конкретній справі стосуються прав та обов`язків   ОСОБА_1 та  виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області, судове рішення місцевого суду ухвалене у даній конкретній справі не містить висновків щодо прав та обов`язків громадської організації «Закарпатська обласна організація захисту прав споживачів», апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що  при вирішення даного конкретного спору не вирішувалось питання про права, свободи, інтереси або обов`язки заявника, а відтак, відкрите апеляційне провадження підлягає закриттю.
Апеляційний суд після відкриття апеляційного провадження дослідив надані заявником матеріали на підтвердження доводів апеляційної скарги, дав їм правову оцінку, про що навів відповідні мотиви.
Постановляючи ухвалу про закриття апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції діяв у межах своїх повноважень визначених процесуальним законом.
Доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права.
Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.
Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України, у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень не вбачається порушення судами норм процесуального права. Правильність застосування норм ЦК України є очевидною.
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись статте 390, частиною четвертою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання громадської організації «Закарпатська обласна організація захисту прав споживачів» про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.
Поновити громадській організації «Закарпатська обласна організація захисту прав споживачів» строк на касаційне оскарження ухвали Закарпатського апеляційного суду від 12 березня 2020 року.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою громадської організації «Закарпатська обласна організація захисту прав споживачів» на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 12 березня 
2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради Закарпатської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про визнання права власності.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                          В. С. Висоцька
 
                                                                                                      І. В. Литвиненко 
 
                                                                                                      І. М. Фаловська