Справа № 344/14971/19 
Провадження № 22-ц/4808/354/20 
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В. 
Суддя-доповідач Бойчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2020 року                                                                        м. Івано-Франківськ 
       Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
судді-доповідача                Бойчука І.В.,
суддів                Девляшевського В.А., Фединяка В.Д.,
з участю секретаря                Турів О.М.,
                       сторін                представника АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 та її представника,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 16 грудня 2019 року під головуванням судді Шамотайла О.В. у м. Івано-Франківську
       в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 19.07.2019 звернулась до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів.
Позовні вимоги мотивувала тим, що 18.07.2008 року ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» уклали договір банківського вкладу №SAMDN10000703920622 «Копилка дітям» на суму 500 гривень на 12 місяців+1 день до 19.07.2009 року під 16,75% річних, позивачем передано спірні грошові кошти. Відповідно до п. 1 договору відповідачем видано позивачу електронну ощадну книжку (картку) НОМЕР_1 та відкрито особовий рахунок НОМЕР_2 . Відповідно до пункту 4 договору вкладу проценти на вклад нараховуються з першого робочого дня, після дня вкладу, здійснюються за кожен день. Проценти нараховуються в кінці строку вкладу. Відповідно до пункту 7 договору вкладу у разі закінчення строк вкладу і не витребування позивачем вкладу договір вважається укладеним на новий строк, який визначений договором вкладу. Строк договору неодноразово поновлювався. Відповідно до пункту 2 договору - за умови виконання пункту 3 цього договору сумою вкладу і нарахованими процентами по даному вкладу розпоряджається ОСОБА_1 . Відповідно до пункту 3 договору - ОСОБА_1 вступає у володіння вкладом з наступного дня після досягнення 18 літнього віку і може розпоряджатись вкладом при пред`явленні паспорта і договору. 13.05.2019 позивачка склала вимогу до відповідача про повернення вкладу і процентів за ним. Заява була подана через відділення Приватбанку у м. Івано-Франківську по вул. Січових Стрільців, 15 і заяву прийняла керівник цього відділення. Керівником відділення були також зроблені ксерокопії всіх необхідних документів (паспорта, коду, свідоцтва про народження, картки Приватбанку), повідомлено позивачу, що станом на 13.05.2019р. по договору рахується 5889 гривень, які будуть перераховані позивачу на її картку протягом одного дня. Однак, кошти так і не були перераховані позивачу. Просила позов задовольнити та стягнути на користь позивача суму вкладу та проценти по ньому, а також понесені судові витрати.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 грудня 2019 року позов задоволено. 
Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 5 889 грн, що становить суму вкладу з 18.07.2008 року по 13.05.2019 року та додані до вкладу проценти та 768,40 грн понесених судових витрат і 1 600 грн витрат за правову допомогу.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, рішення є необґрунтованим незаконним. При постановленні рішення судом порушені норми матеріального та процесуального права, неповно досліджені письмові докази та дійсні обставини, що мають значення для справи.
Апелянт вважає, що  ОСОБА_1 не надала суду жодного доказу на підтвердження факту порушення АТ КБ «ПриватБанк» її прав, а суд в свою чергу поклав тягар доказування на відповідача, зазначаючи що останній не спростував доводи позивача.
Апелянт зазначає, що матеріали справи не містять належних доказів своєчасного звернення позивача до банку з вимогою про повернення належних йому депозитних коштів згідно укладеного з банком договору.
Тому рішення суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях.
Апелянт також вважає, що судом без достатніх правових підстав стягнув з АТ КБ «ПриватБанк» витрати на правову допомогу, позивачем не було надано доказів розміру витрат пов`язаних з оплатою правової допомоги.
Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 та її представника перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 18.07.2008 року сторони уклали договір банківського вкладу №SAMDN10000703920622 «Копилка дітям»» на суму 500 гривень на 12 місяців+1 день до 19.07.2009 року включно під 16,75% річних.
Відповідно до змісту п. 4 договору вкладу проценти на вклад нараховуються з першого робочого дня, після дня вкладу, здійснюються за кожен день. Проценти нараховуються в кінці строку вкладу.
Згідно до змісту п. 7 договору вкладу у разі закінчення строк вкладу і не витребування позивачем вкладу договір вважається укладеним на новий строк, який визначений договором вкладу.
Відповідно до змісту позову строк договору неодноразово поновлювався у період з 19.07.2009 року до 13.05.2019. При цьому 13.05.2019 року ОСОБА_1 , з підстави, що вказана в п. 2,3 договору вкладу звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про повернення вкладу та процентів за договором, що був укладений на її ім`я.
З дати отримання банком заяви позивача 13.05.2019 року у відповідача виник обов`язок із повернення вкладу та процентів. Однак банк позивачу кошти не повернув.
В ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства проголошено неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.
Дії відповідача щодо не надання відповіді на заяву позивача про повернення позики є порушенням справедливості, добросовісності та розумності, що виявляє умисне ухилення від власного обов`язку.
В ст. 1058 ЦК України вказано, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.
Відповідно до ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.
Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.
Отже із переданням позивачем грошових коштів відповідачу та підписанням договору банківського вкладу, прийняттям відповідачем грошових коштів на укладення відповідного договору та погодження змісту відповідного правочину в частині прав і обов`язків сторін сторони уклали спірний договір, який є обов`язковим для їх виконання.
В п. 1 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
В п. 1 ст. 526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
В п. 1 ст. 612 ЦК України вказано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до розрахунку ОСОБА_1 на 19.08.2019 року заборгованість АТ КБ «ПриватБанк» становить 5889,00 гривень, що є сумою вкладу з 18.07.2008 року по 13.05.2019 року та додані до вкладу проценти.
       Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції щодо стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за договором банківського вкладу та відсотки по вкладу є обґрунтованим.
Доводи апелянта, про те, рішення суду ґрунтується на припущеннях, а доказів щодо звернення позивача до банку з вимогою про повернення належних їй депозитних коштів матеріали справи не містять не заслуговують на увагу, оскільки 13.05.2019 року ОСОБА_1 , з підстави, вказана в п. 2,3 договору вкладу зверталась до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про повернення вкладу та процентів за договором, що був укладений на її ім`я, що в засідання апеляційного суду не заперечено апелянтом. Форма договору банківського вкладу відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності. Тому підстав для відмови у видачі банківського вкладу та його відсотків немає.
       Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з розглядом справи та зокрема за надану правову допомогу. Такі витрати підтверджені документально, зокрема у розмірі 768,40 грн по оплаті судового збору (а.с.6) та за надану правову допомогу відповідною квитанцією та актом-розрахунком (а.с. 29,30).
Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити в силі. Доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованості рішення суду і підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 – 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського міського суду від 16 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення і у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 16 березня 2020 року.

       Суддя-доповідач:                                                І.В. Бойчук
Судді:                                                                В.А. Девляшевський
                                                               В.Д. Фединяк