КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД   

Справа  761/15241/19                                                          Головуючий у І-й інстанції - Кондратенко О.О.
апеляційне провадження № 22-ц/824/1004/2020                               Доповідач Заришняк Г.М.
.
 
П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
27 лютого    2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого - Заришняк Г.М.
Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.
при секретарі -  Діденку А.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Солдатченко Лесі Михайлівни, діючої в інтересах Київської міської ради, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2019 року в справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Перша Київська державна нотаріальна контора, Київська міська рада про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю понад п`ять років,-
В С Т А Н О В И В : 
 
В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася  в суд із заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю понад п`ять років, заінтересована особа: Перша Київська державна нотаріальна контора, Київська міська рада. 
В обґрунтування заяви  вказувала, що починаючи з 2012 року вона постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , з ОСОБА_2 та його мамою - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю. Вони вели спільне господарство, мали спільні витрати, права і обов`язки. Після смерті ОСОБА_3   рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2015 року ОСОБА_2 було визнано недієздатним, а заявницю  призначено опікуном над недієздатним ОСОБА_2 . В послідуючому, вона зареєструвалася в квартирі АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 . За життя ОСОБА_2 заповіт не складався. Спадкоємці 1-3 черги за законом після смерті ОСОБА_2 відсутні, а тому вона має право на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , як спадкоємець четвертої черги, оскільки є особою, що проживала із спадкодавцем однією сім`єю в одному приміщені більше п`яти років до часу відкриття спадщини. В серпні 2018 року вона звернулась із заявою до Першої київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , однак їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим не менше 5 років. Оскільки, для оформлення спадщини після померлого ОСОБА_2 їй необхідно встановити факт спільного проживання однією сім`єю із спадкодавцем понад п`ять років до дня його смерті, а тому вона змушена звернутися до суду.
Ухвалою суду від 15 квітня 2019 року до участі у справі в якості заінтересованої особи було залучено Київську міську раду.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2019 р. заяву задоволено.
Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період часу з 2012 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В апеляційній скарзі Солдатченко Л.М., діюча в інтересах Київської міської ради,   посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм  матеріального  та процесуального права, просить   рішення суду  скасувати  та ухвалити нове рішення, яким  відмовити у задоволенні заяви.
В поданому відзиві  ОСОБА_1 , посилаючись на законність та обґрунтованість  судового рішення, просила  в задоволенні апеляційної скарги  - відмовити.
В судовому  засіданні суду  апеляційної інстанції  представник Київської міської ради  підтримала  апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в  ній.
Заявниця ОСОБА_1 та її представник  проти апеляційної скарги заперечували, вважаючи  рішення суду законним.
Представник  першої Київської державної нотаріальної контори до суду не з`явився,  про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав  до суду  заяву, в якій просив справу розглядати  без представника нотаріальної контори. 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення  суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню  з таких підстав.
Задовольняючи заяву  про встановлення факту  проживання  однією сім`єю зі спадкодавцем,  суд першої інстанції виходив із доведеності    заяви  ОСОБА_1 .
Однак, колегія суддів не може погодитись  з таким висновком суду, виходячи з наступного.
Як вбачається із матеріалів справи і це встановлено судом, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить копія свідоцтва про народження, виданого 22 серпня 1962 року Дарницьким бюро записів актів громадянського стану, актовий запис за № 2208 (а.с.33).
Згідно довідки МСЕК від 05.12.1991 р., ОСОБА_2 , 1962 року народження, встановлено інвалідність з дитинства, безстроково, відповідно до висновку він потребує постійного стороннього догляду та нагляду (а.с.15).
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 жовтня 2002 року ОСОБА_2 визнано недієздатним та встановлено над ним опіку (а.с.16).
Розпорядженням Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 16 грудня 2002 року № 2018 призначено ОСОБА_4 , 1936 року народження, опікуном над сином ОСОБА_2 , 1962 року народження, який за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва визнаний недієздатним внаслідок душевної хвороби (а.с.17).
Згідно з розпорядження від 11 лютого 2003 року за № 185, Шевченківською районною державною адміністрацією видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого квартира АДРЕСА_3 належить на праві спільної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в рівних частках кожному (а.с.23).
23 квітня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В. посвідчено заяву від імені ОСОБА_3 , згідно якої остання звернулась до Шевченківської РДА в м. Києві з проханням призначити її  недієздатному сину - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , другого опікуна ОСОБА_1 (а.с.19).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві 24 квітня 2015 року Серія НОМЕР_1 (а.с.29).
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2015 року  встановлено опіку над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_4 та призначено опікуном над ним ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.22).
Як вбачається із Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва від 29 серпня 2018 року у квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_2 з 31 серпня 1979 року  по 08 червня 2018 року та ОСОБА_5 з 18 серпня 2015 року. Орган опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації не заперечував проти реєстрації ОСОБА_5 в даній квартирі (а.с.21,71).
ІНФОРМАЦІЯ_6 недієздатний ОСОБА_2 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть, видана 04 червня 2018 року Дунаєвицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, серія НОМЕР_2 (а.с.16).
Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Відповідно до роз`ясень, викладених в пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.
Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.
Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Звертаючись із  заявою про встановлення факту  проживання одніє сім`єю, заявниця вказувала, що  проживала однією сім`єю  з недієздатним  ОСОБА_2   не менше як  п`ять років, зазначаючи про те, що  вона доглядала  недієздатного ОСОБА_2 , забезпечувала його необхідними ліками, купувала  продукти харчування, одяг, сплачувала  комунальні послуги та зробила косметичний ремонт в квартирі.
Відповідно до ч.1 ст. 67 ЦК України  опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
Отже, зазначені дії  можуть свідчити  тільки про те, що ОСОБА_1 , здійснюючи догляд  за недієздатним ОСОБА_2 , виконувала  свої обов`язки опікуна у відповідності до вимог чинного законодавства України, і вказані дії не можуть  свідчити  про  те, що вони проживали однією сім`єю.
Відповідно до п.4.3, 4.9 та 4.10 Правил опіки та піклування, затверджених спільним наказом від 26.05.1999 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 17.06.1999 року за №387/3680, опікун повинен проживати разом з підопічним і може бути прописаний на житловій площі останнього на період виконання своїх обов`язків. Суми, які належать підопічним у вигляді пенсій, допомоги чи   аліментів,   інших  поточних  надходжень  або  прибутків  від належного   їм   майна,   переходять  у  розпорядження  опікуна  і витрачаються на утримання підопічних. Піклувальник  має  право одержувати зазначені в пункті 4.9  цих  Правил  суми  і  витрачати  їх  на  утримання  осіб,  що перебувають   під   піклуванням,  якщо  цього  вимагають  інтереси зазначених осіб.
З висновку  органу опіки та піклування  Шевченківської РДА в м. Києві від 28 липня  2015 року  за №109/02/35-6492 слідує, що  вказаний орган не  заперечував  проти реєстрації  опікуна ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 . Отже, останній надано дозвіл  на реєстрацію  у спірній квартирі на період виконання  своїх  обов`язків як опікуна.
За правилом  ч.3 ст. 72 ЦК України опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, допомоги на підопічну дитину та інших соціальних виплат, призначених на підопічну дитину відповідно до законів України, доходів від майна підопічного тощо.
Відповідно до  ч.2 ст. 15 СК України  якщо особа визнана  недієздатною, її сімейний обов`язок  особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання. Майновий обов`язок здійснює його опікун.
Отже, з вищенаведеного  слідує, що   недієздатний  ОСОБА_2   не міг здійснювати  в повній мірі  свої обов`язки у сімейних відносинах, оскільки через  психічний розлад  не був здатним  усвідомлювати значення своїх дій.
Окрім того, зі справи вбачається, що заявниця перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 . Отже маючи сім`ю у визначеному законом порядку, заявниця не могла проживати сім`єю з іншою особою.
Враховуючи вищенаведене, висновок суду про встановлення факту проживання однією сім`єю позивачки з недієздатним  ОСОБА_2   в період часу  з 2012  року  до часу відкриття  спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 не можна вважати законним, в зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з постановлення нового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги про те, що між Київською міською радою наявний із заявницею спір про право, оскільки Київська міська рада відповідно до вимог закону, в свою чергу, також претендує на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , не заслуговують на увагу. Відповідно до положень  ч.2 ст.1277 ЦК України таке право виникає у Ради лише через рік після смерті спадкодавця, в даному випадку з 02 червня  2019 р., так як датою смерті ОСОБА_2 є ІНФОРМАЦІЯ_2 , дану заяву подано ОСОБА_1 11.04.2019 р. 
Керуючись   ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний  суд, -
 
П О С Т А Н О В  И В :
 
Апеляційну скаргу   Солдатченко Лесі Михайлівни, діючої в інтересах Київської міської ради, задовольнити.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2019 року - скасувати та постановити  нове рішення, яким  у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Перша Київська державна нотаріальна контора, Київська міська рада про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю понад п`ять років -відмовити.
Постанова набирає  законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня  складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
    Повний текст постанови виготовлений   04 березня 2020 року.
 
 Головуючий: 
  Судді: