УХВАЛА

25 березня 2020 року   
Київ
справа №400/3052/19
адміністративне провадження №К/9901/7276/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гімона М.М.,
суддів: Гусака М.Б.,  Усенко Є.А., 
перевіривши касаційну скаргу  Головного управління ДФС в Миколаївській області на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2020 у справі № 400/3052/19 за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю «Рента - Н» до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Миколаївській області про скасування рішення ,
ВСТАНОВИВ:
16.03.2020 до суду надійшла касаційна скарга  Головного управління ДФС в Миколаївській області   (далі - ГУ ДФС)  на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2020 про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою  ГУ ДФС на  рішення  Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.11.2019.
З касаційної скарги вбачається, що  ухвалою  П`ятого апеляційного адміністративного суду від  12.02.2020   апеляційну скаргу ГУ ДФС у цій справі залишено без руху та запропоновано скаржнику у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати заяву про поновлення пропущеного строку із зазначенням причин пропуску строку на апеляційне оскарження та надати платіжний документ про доплату судового збору. Підставою для залишення апеляційної скарги без руху стало зокрема те, що апеляційну скаргу подано після спливу строку встановленого для її подання та наведені скаржником підстави для його поновлення визнані судом неповажними, з огляду на наступне. 
Відповідно до частини першої  статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційним судом встановлено, що апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції від 15.11.2019 подано  04.02.2020 , тобто після спливу строку на апеляційне оскарження.  При цьому, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019 апеляційну скаргу залишено без руху, у зв`язку з недоплатою судового збору. Ухвалою апеляційного суду від 22.01.2020 апеляційну скаргу повернуто у зв`язку з не усуненням недоліків. 
У клопотанні про поновлення строку відповідачем зазначено, що вперше апеляційну скаргу було подано в строки, визначені процесуальним законодавством. Водночас до скарги було долучено документ про сплату судового збору у розмірі 2881,50 грн.
Апеляційний суд, оцінивши наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження дійшов висновку, що зазначені ГУ ДФС причини пропуску строку апеляційного оскарження є неповажними, оскільки згідно із Законом України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір сплачується в розмірі 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви. Отже , розмір судового збору, який мав бути сплачений скаржником за подачу апеляційної скарги становив  5763 грн. 
Як вбачається з оскаржуваної ухвали  П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2020 на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції  ГУ ДФС подало клопотання  про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд виходив з того, що  поважними визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. В той же час, таких доводів апелянтом не наведено.
У касаційній скарзі відповідач зазначає, що не погоджується з такими висновками апеляційного суду, оскільки вперше апеляційну скаргу було подано вчасно разом з платіжним дорученням на суму 2881,50 грн. Проте, суд наполягав, що судовий збір сплачено не в повному обсязі та повернув апеляційну скаргу у зв`язку з чим строк пропущено не з вини ГУ ДФС, отже наявні правові підстави для поновлення пропущеного строку. Звертає увагу на конституційне закріплення права на апеляційне і касаційне оскарження судового рішення.
Разом з тим, ухвала П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.01.2019, якою вперше подану скаржником апеляційну скаргу повернуто у зв`язку з не усуненням недоліків, набрала законної сили та в касаційному порядку не скасована. 
Проте, колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків апеляційного суду, оскільки відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.   
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що апеляційним судом прийнято правильне рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження за скаргою відповідача, оскільки  наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження обґрунтовано визнано неповажними та на пропозицію суду апелянт не навів інших поважних підстав для цього. 
Поряд суд касаційної інстанції зазначає, що відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.
Слід зазначити, що право на апеляційний та у визначених законом випадках касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 травня 2008 року "Надточій проти України" принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.
Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
З огляду на наведене та виходячи з того, що правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення та доводи наведені у касаційній скарзі не спростовують наведеного, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 133, 169, 295, 299, 333, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  Головного управління ДФС в Миколаївській області на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2020 у справі № 400/3052/19. 
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон
М.Б. Гусак 
 Є.А. Усенко ,
Судді Верховного Суду