Справа № 991/4668/20
Провадження1-кс/991/4816/20

У Х В А Л А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року                                                                 м.Київ 

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Вищого антикорупційного суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, 

установив:

До Вищого антикорупційного суду надійшла вказана скарга, у якій ОСОБА_3 просить зобов`язати уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, яке має ознаки складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 368 КК України, на підставі заяви ОСОБА_3 про вчинення злочину, яка зареєстрована в Національному бюро за вх. № С-9340 від 04.06.2020, розпочати досудове розслідування та повідомити про це заявника, шляхом надання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Скарга обґрунтована тим, що 03.06.2020 ОСОБА_3 подано до Національного бюро заяву про вчинення дій, що містять ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 368 КК України, яка отримана Національним бюро 04.06.2020 та зареєстрована за вхідним № С-9340.
Після отримання Національним бюро заяви ОСОБА_3 жодних дій, спрямованих на внесення наданих ним відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та здійснення досудового слідства, зазначеним органом не вчинялося.
Особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 у судове засідання не прибув, надав суду письмову заяву, якій просив провести судове засідання за його відсутності, скаргу задовольнити та зобов`язати уповноважених осіб Національного бюро внести відомості до ЄРДР.
Представник Національного бюро в судове засідання не прибув, засобами електронного зв`язку надав суду письмові пояснення, в яких зазначив, що в заяві ОСОБА_3 вх. № С-9340 від 04.06.2020 про вчинення кримінального правопорушення не наведено достатніх об`єктивних даних та конкретних фактів, що можуть свідчити про вчинення кримінального корупційного правопорушення, здійснення досудового розслідування якого віднесено до підслідності детективів Національного бюро, у зв`язку з чим на вказану заяву листом від 12.06.2020 № 11-188/20845 надане відповідне роз`яснення. Представник Національного бюро просив відмовити в задоволенні скарги та розглядати скаргу без його участі.
Враховуючи положення ст. 306 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності особи, яка подала скаргу, та представника особи, бездіяльність якої оскаржується. 
Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання осіб, які беруть участь у судовому провадженні.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
За змістом ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України.
Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. 
До Єдиного реєстру досудових розслідувань вноситься відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України).
Таким чином, виходячи із аналізу вказаних норм, реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Вказане слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
У ході судового розгляду скарги встановлено, що 03.06.2020 засобами електронного поштового зв`язку ОСОБА_3 звернувся до Національного бюро із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 368 КК України. 
Обґрунтовуючи заяву про вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_3 зазначив, що суддею Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_4 під час розгляду справи № 509/2573/18 умисно, свідомо та всупереч вимогам закону з метою сприяння рейдерському захвату земельної ділянки, належної ОСОБА_3 , з метою отримання неправомірної вигоди від рейдерів винесено ухвали про відкриття провадження у справі, про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно третьої особи та про забезпечення позову, шляхом встановлення заборони ОСОБА_3 користуватися належною йому земельною ділянкою.
ОСОБА_3 вважає ухвали судді Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_4 , винесені в межах розгляду справи № 509/2573/18 такими, що не відповідають обставинам справи та протиправними.
Крім того, ОСОБА_3 виказує припущення, що суддя Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_4 , займаючи також адміністративну посаду голови Овідіопольського районного суду Одеської області, має вплив на своїх колег, і зловживаючи службовим становищем позбавляє доступу до правосуддя.
Вказані обставини на думку ОСОБА_3 мають ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 та ч. 1 ст. 368 КК України, що завдає істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам ОСОБА_3 ..
Дослідивши зміст скарги ОСОБА_3 та надані ним матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що вони не містять об`єктивних даних, які б свідчили про можливе вчинення суддею Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 368 КК України.
Відомості, викладені ОСОБА_3 у заяві, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці зазначених у заяві обставин, та зводяться до незгоди із прийнятими судовими рішеннями.
При цьому необхідно враховувати, що основним складовим елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень (адміністративних, дисциплінарних та інших). Саме по собі припущення щодо порушення законодавства при постановленні суддями судового рішення не є свідченням вчинення злочину, оскільки суперечить визначальним засадам правового регулювання побудови та діяльності судової влади.
Разом з цим, слідчий суддя враховує, що згідно зі ст. 129 Конституції України суддя при здійсненні правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Відповідно до ст. 126 Конституції України забороняється вплив на суддю у будь-який спосіб.
У рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу) визначено, що недоторканність суддів - один із елементів їхнього статусу. Вона не є особистим привілеєм, а має публічно-правове призначення - забезпечити здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.
Незалежність і недоторканність суддів є невід`ємною ознакою правової держави та однією з фундаментальних засад демократичного суспільства. Як наголошується в Рекомендації № R (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо незалежності, ефективності та ролі суддів, незалежність судів є передумовою верховенства права та основоположною гарантією справедливого суду.
Згідно з п. 10 постанови Пленуму ВСУ № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.
З наведених вище підстав, намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання заяви про злочин, може вказувати на протиправне втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність суддів, що передбачають статті 126 та 129 Конституції України.
При розгляді питання щодо невнесення відомостей в ЄРДР, яке стосується судді, вважаю за необхідне враховувати Висновок Судової палати у кримінальних справах ВСУ щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства від 01.07.2013, згідно якого для забезпечення незалежності суддів, при отриманні заяви про вчинений суддею злочин, яке пов`язане зі здійсненням ним судочинства, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
З огляду на викладене, оскільки заява ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення не містить відомостей, які б вказували на наявність у діях судді Овідіопольського районного суду Одеської області ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 368 КК України обставин, а фактично зводиться до незгоди із прийнятими суддею рішеннями при розгляді справи, слідчий суддя дійшов висновку, що підстави для задоволення скарги відсутні.
Керуючись ст. 2, 7, 22, 214, 303 – 307, 372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя                                                                 ОСОБА_1