Справа № 349/90/20 
Провадження № 22-ц/4808/644/20 
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої                        Томин О.О.
суддів:                                Пнівчук О.В., Ясеновенко Л.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рогатинського районного суду, ухвалене суддею Рибієм М.Г. 6 березня 2020 року в м. Рогатині, повний текст якого виготовлено 6 березня 2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 пред`явила позов до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на неповнолітніх доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_3 з 1200,00 грн. до 2500,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття.
Обґрунтувала позовні вимоги тим, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 червня 2008 року. За час проживання в шлюбі в них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вже більше року подружжя проживає окремо без розірвання шлюбу, діти проживають разом із матір`ю та перебувають на її повному утриманні.
24 січня 2019 року суд ухвалив рішення про стягнення з відповідача в її користь аліментів на дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття.
Відповідач рішення суду виконує, однак цих коштів не вистачає, щоб забезпечити дітей всім необхідним. Як їй відомо матеріальне становище відповідача останнім часом значно покращилось, оскільки він їздить на заробітки в Республіку Польща та заробляє приблизно 22000,00-30000,00 гривень, також він придбав автомобіль. 
З огляду на наведене просила позов задовольнити.
Рішенням Рогатинського районного суду від 6 березня 2020 року позов задоволено частково. Вирішено стягувати, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1400,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 470,85 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.
Зазначає, що відповідач відмовляється добровільно збільшити допомогу на дітей, посилаючись на рішення суду та відсутність роботи і стабільного заробітку.
Проте, останнім часом його матеріальне становище покращилось, оскільки він періодично їздить до Польщі. Також зі слів дітей, які були у відповідача вдома, останній придбав автомобіль, що приховує від позивача.
Крім того, вказує, що домовилась із ОСОБА_4 про купівлю будинку, що знаходиться в с. Долиняни Рогатинського району за 5000,00 доларів США. 29.02.2020 року вона передала їй 1000,00 доларів США, ще 1000,00 доларів США вона повинна оплатити до кінця року.
Оскільки вона являється круглою сиротою, допомогти їй нема кому, вони з дітьми змушені виживати через те, що необхідно відкладати кошти на будинок.
З огляду на наведені обставини просила рішення Рогатинського районного суду від 6 березня 2020 року скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.
ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що його матеріальне становище від дня прийняття рішення судом до дня розгляду справи про збільшення таких виплат не змінилося. Всі призначені судом виплати сплачує вчасно, також регулярно здійснює покупку дітям одежі та взуття. Що стосується посилання позивача на необхідність придбання житла, вказує, що спору щодо матеріального розподілу спільного майна, в тому числі житла в судах не ініціювалось зі сторони позивача. Вона з дітьми можуть проживати там, де вони зареєстровані, адже ним створені всі необхідні умови щодо розвитку, навчання та комфортного проживання дітей. Крім того, у зв`язку із надзвичайною ситуацією, яка оголошена в Україні та більшості країн Європи, він не в змозі виплачувати збільшений розмір аліментів. Також вважає, що долучений до апеляційної скарги доказ начебто придбання апелянтом будинку не є доказом в розумінні норм ЦПК України, оскільки не містить вказівки на будь-яку угоду купівлі-продажу, а також даний документ не було надано позивачем до суду першої інстанції, так як і не наведено аргументів надання додаткового доказу до суду апеляційної інстанції. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України, ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 27.06.2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4 (зворот)).
В шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями їх свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 27.08.2008 року та серії НОМЕР_2 від 12.09.2012 року (а.с. 7, 8).
З Довідки №20 від 16.01.2020 року, яка видана Виконавчим комітетом Долинянської сільської ради Рогатинського району вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з доньками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 30.08.2018 року проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).
Рішенням Рогатинського районного суду від 24 січня 2019 року вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1200,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Стягнення аліментів розпочато з 07.12.2018 року та допущено до негайного виконання рішення у межах суми платежу за один місяць (а.с. 9).
Згідно копій товарних чеків від 22.04.2019 року, 24.04.2019 року, 24.04.2019 року, 01.11.2019 року, 01.11.2019 року, 14.12.2019 року відповідач придбав дітям речі (а.с. 18, 19).
Згідно копії Розписки від 29.02.2020 року, долученої апелянтом до апеляційної скарги, ОСОБА_4 взяла у неї 1000 доларів США (а.с. 29).
Згідно копій свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 16.08.1988 року та серії НОМЕР_4 від 01.04.1995 року батьки позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 померли (а.с. 32, 33).
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції врахував інтереси дітей, матеріальне становище сторін та покладення обов`язку утримувати дітей однаковою мірою на матір та батька, у зв`язку з чим вважав доцільним збільшити розмір стягуваних аліментів до 1400,00 грн. на кожну дитину щомісячно.
Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
В силу вимог ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року), ратифікованої постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статтями 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
При цьому, закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.
Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.
Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як у своїй позовній заяві, так і у апеляційній скарзі, обґрунтовуючи свої вимоги про збільшення розміру аліментів до 2500,00 грн. на кожну дитину, ОСОБА_1 посилається на те, що у відповідача покращився матеріальний стан, підтвердженням чого є його робота у Польщі, а також придбання ним автомобіля.
Проте, в порушення ст. 81 ЦПК України не надала будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги щодо купівлі позивачем будинку, що знаходиться в с. Долиняни Рогатинського району за 5000,00 доларів США, у зв`язку з чим їхнє з дітьми матеріальне становище погіршилось, то слід зазначити, що розписка, за якою ОСОБА_4 отримала кошти від ОСОБА_1 , свідчить лише про передачу коштів, та не є тим доказом, що підтверджує купівлю будинку.
Зважаючи на те, що аліменти - це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів та їх розмір, і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, її гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом розміру прожиткового мінімуму на дитину, її потреб, зважаючи на обов`язок обох батьків брати участь в матеріальному утриманні дитини, колегія суддів вважає, що збільшення судом першої інстанції розміру аліментів забезпечить найбільш необхідні потреби дітей.
За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам та доказам по справі в їх сукупності і присуджений ним розмір аліментів відповідає засадам розумності, справедливості та виваженості.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Частиною шостою ст.19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.
За приписами п. 2 ч. 3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Рогатинського районного суду від 6 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 18 травня 2020 року.

Головуюча:                                                                О.О. Томин
Судді:                                                                        О.В. Пнівчук
                                                                               Л.В. Ясеновенко