03.06.20
22-ц/812/847/20
Провадження № 22-ц/812/847/20                                                   

ПОСТАНОВА
Іменем України

03 червня 2020 року         м.Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого судді - Бондаренко Т.З.,
суддів - Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,
із секретарем судового засідання -Біляєвою В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за   апеляційною скаргою 
Публічного Акціонерного товариства «ДельтаБанк»
на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02 вересня 2019 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом 
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 
Публічного Акціонерного товариства «ДельтаБанк»
про визнання договору іпотеки недійсним,

УСТАНОВИВ:
В серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» про визнання договору іпотеки недійсним.
  Позивачка свої вимоги обґрунтовувала тим, що ОСОБА_2 без її відома та згоди передав в іпотеку банку житловий будинок АДРЕСА_1 , що був придбаний ними у зареєстрованому шлюбі, та є їх спільною сумісною власністю. Про вказані обставини позивачка дізналась випадково, у серпні 2019 року, отримавши повідомлення ДП "Сетам" про призначення електронних торгів з реалізації даного житлового будинку на 12 вересня 2019 року.
Посилаючись на вказане позивачка просила визнати недійсним договір іпотеки від 10 лютого 2011 року, укладений між ОСОБА_2 , з однієї сторони та ПАТ "Дельта Банк", з другої сторони, посвідчений Горбуровим К.Є., приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу, за реєстр. № 343. 
   Разом із подачею позову, позивачка подала заяву про забезпечення позову шляхом заборони ПАТ «Дельта Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження цілого житлового будинку із господарськими та побутовими спорудами АДРЕСА_1 , та заборони Державному підприємству "Сетам" вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження цілого житлового будинку із господарськими та побутовими спорудами АДРЕСА_1 , в тому числі, проводити підготовчі заходи та безпосередньо електронні торги з реалізації вказаного майна.
        На думку позивача невжиття судом заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення у даній справі.
        Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02 вересня 2019 року заяву задоволено.  Заборонено ПАТ «Дельта Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження цілого житлового будинку із господарськими та побутовими спорудами АДРЕСА_1 . Заборонено ДП "Сетам" вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження цілого житлового будинку із господарськими та побутовими спорудами АДРЕСА_1 , у тому числі, проводити підготовчі заходи та безпосередньо електронні торги з реалізації вказаного майна.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції про забезпечення позову, ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин по справі, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанціїї скасувати та скасувати заходи забезпечення позову. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на даний час в ПАТ «Дельта Банк» проводиться процедура ліквідації, в зв`язку з чим Банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Дії відповідача пов`язані з виконанням судового рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2014 року про стягнення заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ «Дельта Банк» з відповідача ОСОБА_2 в розмірі 402793 грн. 46 коп.
Крім того, апелянт наголошує, що відповідно до ч. 4 ст. 150 ЦПК України, не допускається забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, проте суд не врахував вимоги процесуального закону.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_1 просила ухвалу залишити без змін.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
З матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» про визнання договору іпотеки недійсним, посилаючись на те, що ОСОБА_2 без її відома та згоди передав в іпотеку банку житловий будинок АДРЕСА_1 , що був придбаний ними у зареєстрованому шлюбі, та є їх спільною сумісною власністю, однак випадково, у серпні 2019 року, отримала повідомлення ДП "Сетам" про призначення електронних торгів з реалізації даного житлового будинку на 12 вересня 2019 року.
       Одночасно позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони ПАТ «Дельта Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Державному підприємству "Сетам" вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження цілого житлового будинку, який є предметом іпотеки.
Постановляючи ухвалу про задоволення заяви  про забезпечення  позову  шляхом заборони  ПАТ «Дельта Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Державному підприємству "Сетам" вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження цілого житлового будинку із господарськими та побутовими спорудами АДРЕСА_1 , у тому числі, проводити підготовчі заходи та безпосередньо електронні торги з реалізації вказаного майна, виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання рішення суду.
Згідно зі ст. 149 ЦПК України суд за заявою сторони має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.
Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Як вказано у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Як вбачається із змісту апеляційної скарги, рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 травня 2014 року задоволено позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 та стягнуто з останнього заборгованість за кредитним договором в сумі 402793 грн. 46 коп. Вказане рішення суду набрало законної сили на даний час не виконано, в зв`язку з чим, перебуває на примусовому виконанні, в ході якого звернуто стягнення на майно боржника.
Стаття 129 Конституції України та стаття 14 ЦПК України передбачають обов`язковість виконання судового рішення.
Також відповідно до ч. 6 ст. 150 ЦПК України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку.
Як встановлено судом, 02 березня 2015 року Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (Фонду) прийняла рішення №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк».
Постановою Правління Національного Банку України від 02 жовтня 2015 року № 664 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк».
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 жовтня 2015 року №181 та від 20 лютого 2017 року № 619 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року включно, яка продовжена до 04 жовтня 2019 року.
Таким чином, з моменту запровадження у ПАТ «Дельта Банк» тимчасової адміністрації, а в подальшому - ліквідаційної процедури та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів ПАТ «Дельта Банк» здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про банки та банківську діяльність в Україні» та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 36 Закону України від 22 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку. Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.
Уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити збереження активів та документації банку та вжити передбачені законодавством заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.
Оскаржуваною ухвалою суду від 02 вересня 2019 року заборонено вчиняти дії щодо відчуження на користь третіх осіб предмету іпотеки. Вказані дії безпосередньо стосуються здійснення Фондом гарантування процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк», оскільки саме в межах процедури ліквідації Фондом гарантування здійснюються заходи щодо реалізації майна та активів неплатоспроможного банку.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 46 Закон України № 4452-VI з дня початку процедури ліквідації банку втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.
На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку (п. 8 ч. 2 ст. 4 Закону).
Отже, на Фонд гарантування покладено обов`язок відчужити майно, включене до ліквідаційної маси банку. Кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у визначеній черговості.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, на виконання та у відповідності до зазначених приписів спеціального Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, в межах процедури ліквідації таких банків Фонд гарантування здійснює заходи щодо реалізації майна та активів неплатоспроможного банку, а отже, забезпечення позову відносно банку стосується прав та обов`язків Фонду гарантування, Уповноваженої особи Фонду.
З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до невірного висновку про забезпечення позову, допустивши порушення наведених норм процесуального права та неправильне застосування зазначених норм матеріального права. 
Одже, районний суд не врахував наведені обставини та, в порушення вимог ч. 4 ст.ст. 263, 265 ЦПК України не навів будь-якого обґрунтування та мотивів якими він керувався задовольняючи заяву про застосування заходів забезпечення позову, посилання суду лише на положення процесуальних норм якими врегульовано порядок та підстави забезпечення позову, не є мотивацією суду. 
Суд, не навів обґрунтування існування реальної загрози невиконання або утруднення виконання рішення суду в разі задоволення позову, не зазначив чим саме керувався суд, визначаючи співмірність застосованого ним виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, не вказав, яким чином суд пересвідчився, що між сторонами дійсно існує спір, не надав оцінку доводам заявника щодо забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності таких вимог.
Вимогами ст.258 ЦПК України встановлено, що судовими рішеннями є ухвали, рішення, постанови, судові накази.
  Відповідно до положень ст. 374, п. 1, 4 ч. 1  ст. 376 ЦПК України, cуд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:  неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;  порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи, що районний суд не повно з`ясував обставини справи та неврно застосував норми процесуального та матеріального права, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, з постановленням у справі нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 268, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити.
Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 02 вересня 2019 року - скасувати.
В задоволенні заяви  ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони ПАТ «Дельта Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження цілого житлового будинку із господарськими та побутовими спорудами АДРЕСА_1 , та заборони Державному підприємству "Сетам" вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження цілого житлового будинку із господарськими та побутовими спорудами АДРЕСА_1 , в тому числі, проводити підготовчі заходи та безпосередньо електронні торги з реалізації вказаного майна- відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, 09 червня 2020 року.

Судді:         Т.З.Бондаренко 

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова