ПОСТАНОВА
Іменем України
15 червня 2020 року 
Київ
справа №175/3988/14-а
адміністративне провадження №К/9901/17170/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мельник-Томенко Ж. М.,
суддів Дашутіна І. В., Жука А. В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» до виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт-Т»; товариство з обмеженою відповідальністю «Вог Рітейл»; товариство з обмеженою відповідальністю «Копілка»; товариство з обмеженою відповідальністю «ДНК Груп»; фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування пункту 4 рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 18.06.2014 № 277, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2017 (колегія суддів у складі: Іванова С. М., Панченко О. М., Чередниченко В. Є.),
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» (далі - позивач, ТОВ «АТБ-Маркет») звернулося до суду з позовом до виконавчого комітету Кіровоградської міської ради (далі - відповідач, виконком Кіровоградської міськради), в якому просило визнати протиправним та скасувати пункт 4 рішення виконкому Кіровоградської міськради від 18.06.2014 № 277 «Про встановлення режиму роботи підприємств торгівлі, ресторанного господарства та надання послуг» в частині заборони позивачу продажу на території м. Кіровограда пива, алкогольних та слабоалкогольних напоїв з 22:00 до 08:00.
Позов мотивовано тим, що жодним законодавчим актом не визначено повноважень органу місцевого самоврядування щодо встановлення постійних часових обмежень щодо торгівлі (реалізації) алкогольних і слабоалкогольних напоїв.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19.05.2016 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт-Т»; товариство з обмеженою відповідальністю «Вог Рітейл»; товариство з обмеженою відповідальністю «Копілка»; товариство з обмеженою відповідальністю «ДНК Груп»; фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій 
Справа неодноразово переглядалась судами різних інстанцій. 
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області постановою від 05.12.2016 адміністративний позов задовольнив частково: визнав протиправним та скасував пункт 4 рішення виконкому Кіровоградської міськради від 18.06.2014 № 277 «Про встановлення режиму роботи підприємств торгівлі, ресторанного господарства, та надання послуг». 
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції не погодився з доводами відповідача про те, що оскаржуваним рішенням не забороняється продаж на території м. Кіровограда пива, алкогольних та слабоалкогольних напоїв з 22:00 до 08:00, адже оскаржуваний пункт 4 рішення від 18.06.2014 № 277 зобов`язує неухильно дотримуватися рішення Кіровоградської міськради № 570 від 31.05.2011 (зі змінами від 06.03.2015 № 2265) щодо заборони продажу у підприємствах торгівлі, розміщених на території м. Кіровограда пива, алкогольних та слабоалкогольних напоїв з 22:00 до 08:00 годин, що по своїй суті є забороною торгівлі пивом, алкогольними та слабоалкогольними напоями з 22:00 до 08:00, як для ТОВ «АТБ-Маркет», так і для будь-яких суб`єктів господарювання.
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 30.03.2017 постанову Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05.12.2016 скасував та прийняти нову, якою відмовив у задоволенні позовних вимог.
Судове рішення апеляційної інстанції мотивовано тим, що суд першої інстанції помилково розцінив оскаржуваний пункт 4 рішення відповідача як такий, що забороняє реалізацію певного асортименту товарів в торгівельних об`єктах, в той час, як оскаржуваний позивачем пункт рішення від 18.06.2014 № 277 є лише відсильним до певних рішень міської ради. Крім того, суд зазначає, що рішення виконкому Кіровоградської міськради від 12.08.2014 № 388 «Про внесення доповнення до рішення виконкому Кіровоградської міськради від 18.06.2014 № 277 «Про встановлення режиму роботи підприємства торгівлі, ресторанного господарства та надання послуг», яким саме і було доповнено оскаржуваний пункт рішення, позивачем взагалі не оскаржувалось, з огляду на що, судом першої інстанції фактично було скасовано пункт рішення, яке не було предметом судового розгляду. Водночас, суд зазначає, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013 було скасовано пункт 1 рішення Кіровоградської міськради від 31.05.2011 № 570  «Про упорядкування роздрібної торгівлі пивом, алкогольними та слабоалкогольними напоями на території міста Кіровограда», на виконання якого і приймалось рішення від 12.08.2014 № 388 «Про внесення доповнення до рішення виконавчого комітету Кіровоградської міськради від 18.06.2014 № 277 «Про встановлення режиму роботи підприємства торгівлі, ресторанного господарства та надання послуг», з огляду на що зміни внесені рішенням Кіровоградської міськради від 06.03.2013 № 2265 у скасований пункт 1 рішення Кіровоградської міськради від 31.05.2011 № 570, який викладено у новій редакції, фактично нівелюють зазначені рішення міської ради.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги 
Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції. В обґрунтування доводів касаційної скарги посилається на те, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Також наголошує на тому, що суд апеляційної інстанції повністю проігнорував позицію Вищого адміністративного суду, викладену в ухвалі від 24.03.2016 по даній справі, не дослідив питання щодо чинності пункту 1 рішення Кіровоградської міськради від 31.05.2011 № 570 у новій редакції та правомірності посилання на нього та його застосування на даний час.   
Позиція інших учасників справи
Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
Рух касаційної скарги
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 15.05.2017 відкрив касаційне провадження за скаргою ТОВ «АТБ-Маркет» на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2017.  
Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15.12.2017, обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2018 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючий суддя Гриців М. І., судді Берназюк   Я. О., Коваленко Н. В. для розгляду судової справи № 175/3988/14-а.
Розпорядженням в.о. начальника управління забезпечення автоматизованого документообігу суду секретаріату Касаційного адміністративного суду призначено потворний автоматизований розподіл судової справи № 175/3988/14-а у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Гриціва М. І. (Рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20.05.2019 № 13), що унеможливлює його участь у розгляді касаційних скарг, згідно з розпорядженням керівника апарату Верховного Суду Булки О. А. від 12.07.2019 № 63-К.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.07.2019 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючий суддя (суддя-доповідач) Тацій Л. В., судді Шарапа В. М., Стеценко С. Г. для розгляду судової справи №   175/3988/14-а.
Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 26.03.2020 № 488/0/78-20 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 175/3988/14-а у зв`язку з постановленням Верховним Судом 26.03.2020 ухвали про відведення судді-доповідача Тацій Л. В. та суддів Стеценка С. Г., Шарапи В. М. від розгляду матеріалів касаційної скарги ТОВ «АТБ-Маркет» на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2017 у справі № 175/3988/14-а.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2020 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючий суддя (суддя-доповідач) Мельник-Томенко Ж. М., судді Дашутін І. В., Жук А. В. для розгляду судової справи №175/3988/14-а.
Ухвалою Верховного Суду від 12.06.2020 справу призначено до розгляду в попередньому судовому засіданні.
Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи
Виконком Кіровоградської міськради рішенням від 18.06.2014 № 277 «Про встановлення режиму роботи підприємств торгівлі, ресторанного господарства та надання послуг» встановив режим роботи з 22:00 до 08:00 години, зокрема магазинам ТОВ «АТБ-Маркет».
Рішенням виконкому Кіровоградської міськради від 12.08.2014 № 388 було доповнено рішення виконкому Кіровоградської міськради від 18.06.2014 № 277 пунктом 4, відповідно до якого ТОВ «АТБ-Маркет» та іншим суб`єктам підприємництва було приписано забезпечити дотримання вимог пункту 1 рішення Кіровоградської міськради від 31.05.2011 № 570 «Про упорядкування роздрібної торгівлі пивом, алкогольними та слабоалкогольними напоями на території міста Кіровограда», з урахуванням змін, внесених рішенням Кіровоградської міськради від 06.03.2013 №   2265 «Про внесення змін і доповнень до рішення Кіровоградської міськради від 31.05.2011 № 570 «Про упорядкування роздрібної торгівлі, пивом, алкогольними та слабоалкогольними напоями на території міста Кіровограда» щодо заборони продажу у підприємствах торгівлі, розміщених на території міста Кіровограда пива, алкогольних та слабоалкогольних напоїв з 22.00 до 08.00 години.
Пунктом 1 рішення Кіровоградської міськради від 31.05.2011 № 570 встановлено вимоги щодо упорядкування роздрібної торгівлі пивом, алкогольними та слабоалкогольними напоями на території міста Кіровограда шляхом заборони продажу цих товарів у підприємствах торгівлі крім закладів ресторанного господарства з 22.00 до 08.00 години.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013 визнано незаконним пункт 1 рішення Кіровоградської міськради від 31.05.2011 № 570 «Про упорядкування роздрібної торгівлі пивом, алкогольними та слабоалкогольними напоями на території міста Кіровограда».
Рішенням Кіровоградської міськради від 06.03.2013 № 2265 були внесені зміни та доповнення до рішення від 31.05.2011 № 570, яким пункт 1 викладено в новій редакції: «Упорядкувати роздрібну торгівлю пивом, алкогольними та слабоалкогольними напоями на території міста Кіровограда шляхом заборони продажу цих товарів з 22.00 до 08.00 у підприємствах торгівлі та закладах ресторанного господарства (крім тих, яким встановлено режим роботи в нічний час). 
Вважаючи протиправним пункт 4 рішення виконкому Кіровоградської міськради від 18.06.2014 № 277, що внесений рішенням виконкому Кіровоградської міської ради від 12.08.2014 № 388, позивач звернувся до суду з даним позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 10 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Згідно з підпунктом 9 пункту «а» статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: встановлення зручного для населення режиму роботи підприємств комунального господарства, торгівлі та громадського харчування, побутового обслуговування, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад.
Підпунктом 4 пункту «б» статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: встановлення за погодженням з власниками зручного для населення режиму роботи розташованих на відповідній території підприємств, установ та організацій сфери обслуговування незалежно від форм власності.
Відповідно до частини першої статті 15-3 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) забороняється продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних  напоїв,  вин столових та тютюнових виробів: 1) особами, які не досягли 18 років; 2) особам, які не досягли 18 років; 3) у   приміщеннях та на території навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, крім ресторанів, що знаходяться на території санаторіїв; 4) у приміщеннях спеціалізованих торговельних організацій, що здійснюють торгівлю товарами дитячого асортименту або спортивними товарами, а також у відповідних відділах (секціях) універсальних торговельних організацій; 5) у закритих спортивних спорудах (крім пива у пластиковій тарі); 6) з торгових автоматів; 7) на полицях самообслуговування (крім тютюнових виробів у блоках та алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових, пива); 8) поштучно (для тютюнових виробів, крім сигар); 9) у споживчих упаковках, що містять менш як 20 сигарет; 10) з рук; 11) у невизначених для цього місцях торгівлі.
Згідно з частиною третьою статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів» на час проведення масових заходів сільські, селищні та міські ради в межах відповідної адміністративної території можуть заборонити або обмежити продаж пива (крім пива у пластиковій тарі), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та куріння тютюнових виробів.
Приписами статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів» передбачено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.
Відповідно до частини першої статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.  
08.02.2020 набрав чинності Закон України від 15.01.2020 № 460-XI «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-XI), яким до окремих положень  Кодексу адміністративного судочинства України унесені зміни.
Водночас пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 460-XI передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають застосуванню правила статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. При цьому, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.  
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
Перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
Переглянувши рішення судів попередніх інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.
Аналіз наведених норм Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» свідчить, що до повноважень органів місцевого самоврядування належить виключно встановлення режиму роботи підприємств, установ та організацій сфери обслуговування незалежно від форм власності.
Обмеження щодо продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та тютюнових виробів встановлено положеннями статті 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів».
Разом з цим, зазначена стаття наділяє повноваженнями сільські, селищні та міські ради встановлювати в межах відповідної адміністративної території заборону або обмеження продажу пива (крім пива у пластиковій тарі), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових та куріння тютюнових виробів лише на час проведення масових заходів. 
Як встановлено судами попередніх інстанцій, рішенням виконкому Кіровоградської міськради від 12.08.2014 № 388 було доповнено пунктом 4 рішення виконкому Кіровоградської міськради від 18.06.2014 № 277, яким ТОВ «АТБ-Маркет» та іншим суб`єктам підприємництва було приписано забезпечити дотримання вимог пункту 1 рішення Кіровоградської міськради від 31.05.2011 № 570 «Про упорядкування роздрібної торгівлі пивом, алкогольними та слабоалкогольними напоями на території міста Кіровограда», з урахуванням змін, внесених рішенням Кіровоградської міськради від 06.03.2013 № 2265 «Про внесення змін і доповнень до рішення Кіровоградської міськради від 31.05.2011 № 570 «Про упорядкування роздрібної торгівлі, пивом, алкогольними та слабоалкогольними напоями на території міста Кіровограда» щодо заборони продажу у підприємствах торгівлі, розміщених на території міста Кіровограда пива, алкогольних та слабоалкогольних напоїв з 22.00 до 08.00 години.
Отже, оскаржуваний позивачем пункт рішення виконкому Кіровоградської міськради від 18.06.2014 № 277 є відсильним до певних рішень міської ради.
При цьому, як правильно звернув увагу суд апеляційної інстанції, рішення виконкому Кіровоградської міськради від 12.08.2014 № 388 «Про внесення доповнення до рішення виконкому Кіровоградської міськради від 18.06.2014 № 277 «Про встановлення режиму роботи підприємства торгівлі, ресторанного господарства та надання послуг», яким саме і було доповнено оскаржуваний пункт рішення, позивачем взагалі не оскаржувалось, з огляду на що, судом першої інстанції фактично було скасовано пункт рішення, яке не було предметом судового розгляду, що є порушенням вимог Кодексу адміністративного судочинства України в частині неналежного визначення предмету та підстав позовних вимог, оскільки за порядком прийняття рішень органами місцевого самоврядування та їх правовою конструкцією рішення, яким внесено зміни в рівнозначний акт індивідуальної дії, не втрачає чинність, якщо про це в ньому безпосередньо не зазначено, а отже останнє є чинним та повинно виконуватись, з урахуванням приписів статті 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Крім того, суд апеляційної інстанції встановив, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2013, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.07.2015, вже було скасовано пункт 1 рішення Кіровоградської міськради від 31.05.2011 № 570 «Про упорядкування роздрібної торгівлі пивом, алкогольними та слабоалкогольними напоями на території міста Кіровограда», на виконання якого і приймалось рішення від 12.08.2014 № 388 «Про внесення доповнення до рішення виконкому Кіровоградської міськради від 18.06.2014 № 277 «Про встановлення режиму роботи підприємства торгівлі, ресторанного господарства та надання послуг», з огляду на що, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що зміни внесені рішенням Кіровоградської міськради від 06.03.2013 № 2265 у скасований пункт 1 рішення Кіровоградської міськради від 31.05.2011 № 570, який викладено у новій редакції, фактично нівелюють зазначені рішення міської ради, та відповідно останні не породжують певних прав та обов`язків для позивача.
Під час нового розгляду справи, з врахуванням висновків, зазначених в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 24.03.2016, позивач предмет або підставу позову не змінював, позовних вимог не збільшував.
Щодо посилання на висновки Конституційного Суду України, наведені в Рішенні від 16.04.2009 у справі № 7-рп/2009, за якими органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення, суд зазначає таке.
Оскарженим рішенням відповідач не змінював та не скасовував власних рішень, рішенням Кіровоградської міськради від 12.08.2014 № 388 було лише доповнено пунктом 4 рішення виконкому Кіровоградської міськради від 18.06.2014 № 277, який є відсильним до певних рішень міської ради, тому висновки Конституційного Суду України, наведені в Рішенні від 16.04.2009 у цій справі не застосовуються.
Таким чином, колегія судів касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав для відмови в задоволенні вимог позивача.
Також Верховний Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; п. 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; п. 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).
Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення і погоджується з висновками суду апеляційної інстанції у даній справі. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Оцінюючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд виходить з того, що судом апеляційної інстанції надано належну правову оцінку доводам, наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, у касаційній скарзі не зазначено. 
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи вищенаведене, відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки судом не було допущено порушень норм процесуального права.
З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, підстави для скасування судового рішення відсутні. 
Висновки щодо розподілу судових витрат
Відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки Верховний Суд не змінює судові рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється. 
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» залишити без задоволення.
Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2017 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко
І.В. Дашутін ,
А.В. Жук 
Судді Верховного Суду