Справа № 753/3215/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/3961/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Заставенко М.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.

 
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
06 квітня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
 
судді-доповідача                              Крижанівської Г.В., 
суддів                                                Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.
 
розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, поданої в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2019 року, ухвалене у складі судді Заставенко М.О., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, -
 
                                                  ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2019 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості. Зазначило, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1   15 серпня 2013 року був укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості. Посилаючись на те, що відповідач не виконує свої зобов`язання,  АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з нього заборгованість, яка станом на 31 жовтня 2018 року утворилася у розмірі 17 380,74 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 2 997,07 грн., заборгованості по процентам в розмірі 12 179,83 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 900,00 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 803,85 грн.
Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 15 серпня 2013 року у розмірі 2 997,07 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн.
У решті вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Крилова О.Л., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», подала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити такі вимоги, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права. Вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів та неустойки за недоведеністю, пославшись на те, що Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача. Факт укладення кредитного договору та отримання кредиту на платіжну картку підтверджується заявою відповідача про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, якою він погодив всі істотні умови договору. Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не оспорював укладення ним кредитного договору, користувався кредитною карткою та частково виконував свої зобов`язання, що свідчить про те, що він визнав умови договору. Факт користування карткою підтверджує наявність кредитних правовідносин. Також зазначає, що договір кредиту є оплатним, тому, встановивши, що банк надавав відповідачу кредит, суд не мав підстав для відмови у задоволенні вимог банку про стягнення процентів.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 15 серпня 2013 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», в якій зазначено, що вона разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.
Відповідно до розрахунку АТ КБ «Приватбанк» у ОСОБА_1 наявна заборгованість за договором, яка станом на 31 жовтня 2018 року становить 17 380,74 грн., що складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 2 997,07 грн., заборгованості по процентам в розмірі 12 179,83 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 900,00 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 803,85 грн.
З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк»  та стягнув з  ОСОБА_1 заборгованість за кредитом в розмірі 2 997,07 грн. В задоволенні вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості по процентам, пені та штрафам суд відмовив.
Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що ОСОБА_1 не підписував Умови та правила надання банківських послуг,  матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до матеріалів справи Витяг з Умов були надані відповідачу для ознайомлення, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, і у суду відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови договору щодо сплати процентів та неустойки.  Враховуючи викладене, з відповідача на користь банку підлягає стягненню лише заборгованість за кредитом у розмірі 2 997,07 грн.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 
 Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. 
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Заявляючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що 15 серпня 2013 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1   був укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості.
На підтвердження умов договору АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію анкети-заяви ОСОБА_1   від 15 серпня 2013 року, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та розрахунок заборгованості, а також подало до суду клопотання про розгляд справи на підставі наданих документів за відсутності представника банку.
Разом з тим, вказані документи не підтверджують умов кредитування та розміру заборгованості по процентам, пені та штрафам.
Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_1  
Анкета-заява містить лише анкетні дані відповідача ОСОБА_1 , його контактну інформацію. 
Анкета-заява не містить даних про умови кредитування, в ній відсутня відмітка про те, яку картку він просив видати.
Розрахунок заборгованості також не є документом, який може підтверджувати умови кредитування. 
03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом  АТ «КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).
 У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт  та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника,  не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами  шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Вказані висновки Великої Палати Верховного Суду є обов`язковими до врахування cудом.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції, розглянувши справу на підставі наданих доказів, дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «КБ «Приватбанк» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по процентам, пені та штрафам.
Доводи апеляційної скарги представника АТ КБ «Приватбанк» не спростовують висновків суду першої інстанції.
В частині стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом  та судового збору рішення суду сторонами не оскаржене, а тому апеляційний суд не перевіряє правильність висновків суду першої інстанції в цій частині.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника АТ КБ «Приватбанк» підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
 
Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни, поданої в інтересах Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», залишити без задоволення.
Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17 червня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.
 
Повне судове рішення складено 06 квітня 2020 року
Суддя-доповідач
Судді