П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/10277/19                                           Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Капинос О.В.  
  Суддя-доповідач -  Біла Л.М.   
01 квітня 2020 року                                                                                                               м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Курка О. П.  Гонтарука В. М. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
у вересні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в якому просив:
- визнати дії Хорошівського об`єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області щодо непризначення за п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 незарахування до пільгового стажу періоди роботи, що дають право на пільгову пенсію за віком та не проведення перерахунку пенсії з часу звернення з заявою про призначення пенсії, незаконними;
- зобов`язати Хорошівське об`єднане управління пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення":
в ТОВ "Житомирбуррозвідка" період роботи з 07.04.1992 по 17.10.2002  в якості помічника машиніста бурової установки 111 розряду;
в філії "Іршанський ГЗК " ПАТ "Юкрейніан Кемікал Продактс" періоди роботи з 22.07.2009 по 31.12. 2014 в якості помічника машиніста бурової установки з повним робочим днем;
в філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" ПАТ "Об`єднана гірничо- хімічна компанія" періоди роботи з 01.01.2015  по 31.03.2015  в якості помічника машиніста бурової установки з повним робочим днем;
в ТОВ "Межиріченський гірничо-збагачувальний комбінат" періоди роботи з 01.04.2015 по даний час в якості помічника машиніста бурової установки з повним робочим днем.
- призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах на підставі п. "б" ст. 13 "Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням пільгового стажу роботи:
в ТОВ "Житомирбуррозвідка" період роботи з 07.04.1992 по 17.10.2002  в якості помічника машиніста бурової установки III розряду з повним робочим днем, за яке виплачувалось польове забезпечення;
в філії "Іршанський ГЗК " ПАТ "Юкрейніан Кемікал Продактс" періоди роботи з 22.07.2009 по 31.12. 2014  в якості помічника машиніста бурової установки з повним робочим днем;
в філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" ПАТ "Об`єднана гірничо- хімічна компанія" періоди роботи з 01.01.2015 по 31.03.2015 в якості помічника машиніста бурової установки з повним робочим днем;
в ТОВ "Межиріченський гірничо-збагачувальний комбінат" періоди роботи з 01.04.2015 по даний час в якості помічника машиніста бурової установки з повним робочим днем.
- провести перерахунок пенсії з дня звернення - 11.01.2019 року.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та незарахування до пільгового стажу періоди роботи, що дають право на пільгову пенсію за віком.
3обов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право для призначення пенсії за віком на пільгових відповідно до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" періоди роботи в ТОВ "Житомирбуррозвідка" з 07.04.1992 по 17.10.2002 в якості помічника машиніста бурової установки ІІІ розряду та в ТОВ "Межиріченський гірничо-збагачувальний комбінат" з 01.04.2015 по 11.01.2019 в якості помічника машиніста бурової установки з повним робочим днем та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 11.01.2019.
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
Апеляційну скаргу відповідач обґрунтовує тим, що суд першої інстанції при розгляді справи не з`ясував усі обставини, що мають значення для справи та надав неналежну оцінку тим обставинам та доказам, що присутні в матеріалах справи.
У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу суду апеляційної інстанції засобами поштового зв`язку, позивач заперечив доводи відповідача та просив відмовити пенсійному органу в задоволенні скарги.
Відповідно приписів ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, згідно даних трудової книжки позивач, починаючи з 07.04.1992 працював помічником машиніста бурової установки геологорозвідувальної дільниці у ТОВ "Житомирбуррозвідка", в філії "Іршанський ГЗК" ПрАТ "Юкрейніан Кемікал Продактс", в філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" ПАТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" та з 01.04.2015  в ТОВ "Межиріченський ГЗК".
11.01.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. 
Листами від 21.01.2019 №317/02.1 та від 22.04.2019 №1503/03.1 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для призначення йому пенсії у віці 55 років за наявними документами. 
Вважаючи, що він має право на пільгову пенсію, позивач звернувся до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має достатній стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, з огляду на що, відповідачем протиправно відмовлено у призначенні пільгової пенсії та зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи в ТОВ "Житомирбуррозвідка" з 07.04.1992 по 17.10.2002  в якості помічника машиніста бурової установки ІІІ розряду та в ТОВ "Межиріченський гірничо-збагачувальний комбінат" з 01.04.2015.
Що стосується періодів роботи позивача в філії "Іршанський ГЗК " ПАТ "Юкрейніан Кемікал Продактс" з 22.07.2009 по 31.12. 2014 та в філії "Іршанський гірничо-збагачувальний комбінат" ПАТ "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" з 01.01.2015 по 31.03.2015, то зазначені періоди відповідачем в судовому засіданні були визнані та попередньо зараховані органом ПФУ до пільгового стажу позивача.
Щодо інших вимог суд першої інстанції відмовив у їх задоволенні у зв`язку з передчасністю та безпідставністю.
Колегія судів погоджується з кінцевим висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Як передбачено ч.1 ст.306 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України зобов`язано органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно з ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом першим Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з п.3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п.20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Разом з тим, як передбачено п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Підстави надання пенсії особам за віком на пільгових умовах визначені статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Так, відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Також, порядок призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників регламентований статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зокрема, згідно частини першої вказаної статті, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Вимоги щодо обов`язкових норм пільгового стажу для призначення пенсію за віком на пільгових умовах визначені також частиною другою статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та є аналогічними вимогам, зазначеним в статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками №1 та №2 деталізоване у «Порядку застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383.
Пунктом 10 наведеного Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.
Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що право особи на призначення пільгової пенсії згідно зі статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» має бути підтверджене, як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала на роботах, віднесених до Списків №1 або Списком №2, і необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за Списком №1 або Списком №2.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач працював в ТОВ "Житомирбуррозвідка" з 07.04.1992 по 17.10.2002 в якості помічника машиніста бурової установки III розряду в геологорозвідувальній експедиції.
З 01.04.2015 позивач працює в ТОВ "Межиріченський гірничо-збагачувальний комбінат" в якості помічника машиніста бурової установки.
Згідно довідки ТОВ "Житомирбуррозвідка" про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №3/124 від 04.07.2018, позивач у період з 07.04.1992  по 17.10.2002  працював в Житомирській геологорозвідувальній експедиції в якості помічника машиніста бурової установки III розряду, машиніста бурової установки III розряду, пільговий стаж за п. "б" ст.55 Закону України " Про пенсійне забезпечення" складає 4 роки 4 місяці 20 днів. (а.с.23)
В довідці про підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка видана ТОВ "Межиріченський ГЗК" від 07.12.2018  № 04-36/26 зазначено, що ОСОБА_1 у період з 01.04.2015 року по 31.12.2018 року працював в якості помічника машиніста бурової установки, що передбачено розділом 1, підрозділ Списку № 2, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року за № 461. 
В даному випадку, стаж позивача складає 3 роки 07 місяців 01 день. 
Щодо тверджень відповідача про непідтвердження права на пільгову пенсію помічника машиніста бурової установки в геологорозвідувальній експедиції по Списку №2, судова колегія відзначає наступне.
Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядок застосування списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, пунктом 3 якого визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461 затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Так, до Списку №2 віднесено посаду, у тому числі, помічника машиніста бурової установки кар`єру.
Із наявної в матеріалах справи довідки ТОВ "Межиріченський гірничо-збагачувальний комбінат" від 05.11.2018 № 04-36/25 вбачається, що ОСОБА_1 працював з 01.04.2015 по 31.10.2018 за посадою помічник машиніста бурової установки, що передбачена Списком № 2  (а.с. 31). 
Також, згідно довідки ТОВ "Межиріченський гірничо-збагачувальний комбінат" від 18.11.2019 №935, про те, що геолого-розвідувальна дільниця входить в структуру товариства та являється його структурним підрозділом.
Крім того, згідно довідки товариства від 04.02.2019 №04-36/29 ОСОБА_1 працював помічником машиніста бурової установи четвертого розряду, кар`єр з 01.04.2015. (а.с.26)
В даному випадку, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що оскільки геолого-розвідувальна дільниця, де працював позивач помічником машиніста бурової установки є структурним підрозділом товариства, відноситься до кар`єру, отже така посада відноситься до Списку №2 та надає право позивачу на призначення пенсії на пільгових умовах.
В частині атестації робочого місця, колегія суддів зазначає наступне.
За змістом пунктів 1, 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 від 01 серпня 1992 року, атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.
Згідно з пунктом 10 Порядку № 442 результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків №1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 442 застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Пунктом 4.2 Порядку № 383 встановлено, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.
Згідно з пунктом 4.4 Порядку № 383 якщо атестація була вперше проведена після 21 серпня 1997 року у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21 серпня 1992 року, 5-річний період роботи на цьому підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати, та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.
Тобто, проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.
Аналогічна правова позиція висвітлена Верховним Судом у рішенні від 10 липня 2018 року у справі №227/545/17.
Обов`язок проведення атестації робочих місць виник після 21 серпня 1992 року, його проведення покладено на керівників підприємств і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Тобто, як вірно відзначив суд першої інстанції, невиконання чи неналежне виконання підприємством обов`язків, зокрема, щодо експертизи та атестації робочих місць, не має ставати на заваді для належного та у повному обсязі зарахування пенсійного стажу для призначення пенсійного забезпечення, адже неналежне виконання підприємством обов`язків не є виною працівника і не залежить від його волі.
Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а, згідно з якими проведення атестації робочих місць за умовами праці та її своєчасність не залежить від працівників і не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах.
Окрім того, згідно з матеріалами справи, наказом ТОВ "Межиріченський ГЗК" від 21.05.2015 №39-ОД "Про затвердження підсумків атестації робочих місць за умовами праці" наказано, зокрема, пунктом 1 підтвердити право на пільгову пенсію за Списком №2 помічнику машиніста бурової установки кар"єру. (а.с.45). При цьому, позивач до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
З огляду на зазначене, судова колегія погоджується також і з висновком суду першої інстанції про протиправність відмови відповідача у зарахуванні позивачу періоду роботи з 07.04.1992 по 17.10.2002 у ТОВ "Житомирбурррозвідка" в якості помічника машиніста бурової установки III розряду в геологорозвідувальній експедиції, з підстав відсутності атестації робочих місць.
Таким чином, проаналізувавши ці та всі інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують обставин досліджених судом першої інстанції та висновку про задоволення позову на основі цих обставин.
Крім того, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позову.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а  рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Курко О. П.    Гонтарук В. М.