ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року	Львів	Справа № 500/2381/19 пров. № А/857/683/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді -                                     Макарика В.Я.

суддів -                                                        Бруновської Н.В., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання - Волошин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Шульгач М.П., м. Тернопіль) у справі № 500/2381/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості з виплати пенсії, відшкодування моральної шкоди,-

                                                    В С Т А Н О В И В:          

18 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в якому просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо невиплати Позивачу заборгованості з пенсії, призначеної відповідно до вимог Закону України "Про державну службу" за період з 04.07.2017 по 05.02.2019. Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь Позивача заборгованість по виплаті пенсії державного службовця, призначеної відповідно до вимог Закону України "Про державну службу", в сумі 92717,99 грн. (дев`яносто дві тисячі сімсот сімнадцять гривень дев`яносто дев`ять копійки). Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь Позивача, моральну шкоду в сумі 26000,00 грн. (двадцять шість тисяч гривень).
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року позов задоволено частково.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (місцезнаходження: Майдан волі, 3, м. Тернопіль, код ЄДРПОУ 14035769) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) призначену пенсію державного службовця відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» за період з 04.07.2017 року по 05.02.2019 року в сумі 92717,99 грн.
В решіт позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан волі, 3, м. Тернопіль, код ЄДРПОУ 14035769) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений ним судовий збір в сумі 1991,00 грн.
Не погодившись із цим рішенням, його оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права та без урахування всіх обставин справи. Тому апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
25 травня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача про відкладення розгляду справи, яке мотивоване забезпеченням заходів карантину.
За результатами розгляду вказаного клопотання колегія суддів ухвалила його відхилити, оскільки будь-якого обґрунтування неможливості явки до суду апелянта не наведено.
Поверхневі та загальні покликання на умови карантину зі сторони відповідача не можуть вважатися достатньою підставою для відкладення розгляду справи. Також рекомендація Ради суддів України (лист № 9рс-186/20 від 16.03.2020р.) не вказує на припинення судами розгляду справ, а лише встановлює особливий режим судів України, який включає в себе, зокрема, розгляд справ в режимі відеоконференції, по можливості здійснення розгляду справи без участі сторін, в порядку письмового провадження, рекомендацію учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності за наявними у справі матеріалами.
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. За таких обставин апеляційний суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Водночас, будь-яких нових доказів або обставин по справі останнім не наведено, клопотань про їх витребування/долучення тощо не заявлено.
В протилежному випадку відкладення розгляду справи без пошуку реальних можливостей здійснювати правосуддя в умовах карантину може бути розцінено як самоусунення від виконання обов`язку по здійсненню розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції врахувавши викладені обставини та норми статті 313 КАС України, а саме ч. 2 ст. 313 КАС України у якій зазначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та ч. 3 ст. 313 КАС України суд апеляційної інстанції явку сторін у даній справі не визнавав обов`язковою, тому присутність осіб ( представника відповідача), які беруть участь у справі є не обов`язковою та даний спір може бути вирішений на підставі наданих учасниками справи письмових доказів.
Відповідно до ч. 4  ст. 229 КАС України  за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що Судовим рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 06.09.2018 у справі №607/9945/17, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2019 року, визнано протиправними дії Тернопільського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови позивачу у зарахуванні в стаж державної служби періоду його роботи на посадах в Тернопільському філіалі інституту землеустрою Української академії аграрних наук : з 02.01.1990 року по 15.06.1990 року на посаді керівника проектної групи відділу земельного проектування; з 15.06.1990 року по 02.01.1991 року на посаді начальника групи відділу земельного проектування; з 02.01.1991 року по 12.05.1992 року на посаді головного спеціаліста технічного відділу; з 12.05.1992 по 28.05.1997 року на посаді головного інженера, та переведенні з одного виду пенсії на інший відповідно до Закону України «Про державну службу», з 04 липня 2017 року та зобов`язано Тернопільське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області перевести з 04 липня 2017 року позивача на інший вид пенсії - пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу», зарахувавши при цьому йому у стаж державної служби періоди його роботи у на посадах в Тернопільському філіалі інституту землеустрою Української академії аграрних наук : з 02.01.1990 року по 15.06.1990 року на посаді керівника проектної групи відділу земельного проектування; з 15.06.1990 року по 02.01.1991 року на посаді начальника групи відділу земельного проектування; з 02.01.1991 року по 12.05.1992 року на посаді головного Спеціаліста технічного відділу; з 12.05.1992 по 28.05.1997 року на посаді головного інженера.
На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06.09.2018року в справі №607/9945/17 20.03.2019 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист №607/9945/17.
Згідно з приписами статті 87 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.
У березні 2019 року позивачу з 04.07.2017 року була призначена пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу».
З матеріалів справи видно, що станом на момент подання позову 17 жовтня 2019 року пенсійним органом повністю не виконано рішення суду від 06.09.2018 року, а саме не перераховано на користь Позивача частину заборгованості з виплати пенсії державного службовця призначеної згідно Закону України "Про державну службу" за період з 04.07.2017 по 05.02.2019 в сумі 92717,99 грн. 
З матеріалів справи, а саме з апеляційної скарги судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем факт заборгованості з виплати пенсії державного службовця призначеної згідно Закону України "Про державну службу" за період з 04.07.2017 по 05.02.2019 не заперечується та визнається, таким чином висновки суду першої інстанції в частині позовних вимог щодо виплати Головним управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначеної пенсії ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
Суд першої інстанції врахувавши сукупність вимог та аргументи відповідача дійшов вірного висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо виплати пенсії позивачу відповідно до чинного законодавства вживались та дані виплати були включені в Реєстраційний номер рішення суду 31092, що передбачений порядком який визначений постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", тому вимога про визнання бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області є безпідставною.
Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди суд апеляційної інстанції виходить з того, що на даний час пенсія відповідно до Закону України «Про державну службу» позивачу призначена та виплачується, а тому частково рішення суду від 06.09.2018 року було виконано та виконується, тому суд не бачить в діях відповідача незаконних дій або бездіяльності які могли б привести до приниження честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживань та інших передбачених чинним законодавством негативних наслідків, а тому в дана вимога позивача є необґрунтованою та безпідставною.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 229 ч. 4, 241, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,-
          
                                                 П О С Т А Н О В И В:             

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 500/2381/19 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 3 розділу VI "Прикінцевих положень" Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	В. Я. Макарик 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	З. М. Матковська  	
Повне судове рішення складено 28 травня 2020 року.
Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду