ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

11 березня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №576/2344/19 
Номер провадження 22-ц/816/506/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Ткачук С. С. 
сторони:
позивач – ОСОБА_1 , 
відповідачі – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_2 
на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18 грудня 2019 року, у складі судді Мазур С.А., ухвалене у м. Глухів, 

                                                    в с т а н о в и в :

01 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну способу стягнення та розміру аліментів.
Свої вимоги мотивував тим, що з нього стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей:
рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 20 листопада 2008 року (справа № 2-901) – на користь ОСОБА_4 аліменти на дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 всіх його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку; 
судовим наказом Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 22 серпня 2018 року (справа № 576/189918) – на користь ОСОБА_2 аліменти на дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 всіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 
Посилаючись на неможливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 всіх доходів на кожну дитину, тобто 1/2 всіх своїх доходів в сумі та на положення ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, просив суд змінити спосіб стягнення та розмір аліментів, визначених до стягнення з нього на користь кожного з відповідачів, стягнувши:
на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 всіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття. 
На користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 всіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття.
Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 20 листопада 2008 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частки заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття.
Стягнення починати з дня набрання рішенням суду законної сили.
Змінено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за судовим наказом Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 22 серпня 2018 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/5 частки заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення нею повноліття.
Стягнення починати з дня набрання рішенням суду законної сили.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити.
Вказує, що позивачем не надано ніяких доказів про наявність підстав для зменшення визначеного до стягнення з нього розміру аліментів. Він працевлаштований, має стабільний дохід, з моменту стягнення аліментів його заробітна плата не зменшувалася, а навпаки збільшилася, сімейний стан не змінився, а отже відсутні обставини, які істотно впливають на можливість сплати аліментів.  
Зазначає, що дочка має проблеми із здоров`ям, потребує постійного лікування та профілактики, збалансованого харчування, що потребує значних витрат. Крім того, додаткові витрати виникли і через початок навчання дитини у школі. 
Відзиви на апеляційну скаргу від учасників справи до апеляційного суду не надійшли.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2019 року: 1921 грн х 100 = 192100 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 з 02 березня 2003 року по 25 липня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю  (а.с. 55).  
За виконавчим листом від 20 листопада 2008 року, виданим Глухівським міськрайонним судом Сумської області 21 листопада 2008 по справі № 2-901/2008, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з 05 листопада 2008 року (а.с. 6).
Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 мають спільну дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає з матір`ю (а.с. 40). 
За судовим наказом Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 22 серпня 2018 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7).
ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , м. Киїів (а.с. 8).
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що загальний розмір аліментів, які стягуються з позивача на двох дітей складає 1/2 частину його заробітку (доходу), а тому, виходячи з положень ст. 182 СК України  та, враховуючи фінансовий стан позивача, вважав за необхідне змінити розмір аліментів, зменшивши його на кожну дитину з 1/4 частини на 1/5 частину його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку кожної дитини. При цьому, суд першої інстанції правильно не вбачав підстав для зміни способу стягнення аліментів.  
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до приписів ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. 
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. 
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. 
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;  2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;  3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;  3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення .
Частиною 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
У ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що задовольняючи позов в частині зменшення розміру аліментів, суд врахував усі істотні обставини, зокрема і ті, про які йдеться у позові та апеляційній скарзі, навів відповідні мотиви.
Так, суд прийняв до уваги, що неповнолітні діти, народжені в різних шлюбах, мають рівні права на утримання, а аліменти на двох дітей можуть становити 1/3 частину доходу, тому визначений розмір аліментів по 1/5 частині заробітку щомісячно на кожну дитину є не меншим мінімального розміру встановленого Законом. 
Відповідачем ОСОБА_2 , всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами фактів покращення майнового стану платника аліментів та наявність у нього можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, ніж визначено судом, погіршення її фінансового стану та зростання потреб дитини після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів. 
Таким чином, беручи до уваги вищенаведені обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів та враховуючи, що з 01 грудня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років встановлений у сумі 2218 грн, наявність рівного обов`язку кожного із батьків утримувати дитину, а також з огляду на те, що відповідач офіційно працевлаштований, визначений розмір аліментів – 1/5 частина його заробітку щомісячно на кожну дитину відповідає мінімально рекомендованому розміру, встановленому ч. 2 ст. 182 СК України. 
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що судом першої інстанції були правильно застосовані норми матеріального та додержані норми процесуального права.
Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування судового рішення під час апеляційного провадження. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381- 384, 389, 390  ЦПК України, апеляційний суд 

                                                         п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18 грудня 2019 року  залишити без змін.
Постанова  набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.  

Головуючий -                                                                                           О.Ю. Кононенко

Судді :                                                                                                        В.І. Криворотенко

                                                                                                                      С.С. Ткачук