Дата документу 12.06.2020 Справа № 337/5558/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 337/5558/19 
Провадження №22-ц/807/1669/20 
Головуючий в 1-й інстанції – Котляр А.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року                                         місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Крилової О.В., Полякова О.З.,	

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2020 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 24 лютого 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,- 

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Шлюб з відповідачем розірваний 02.12.2019 року. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, у зв`язку з чим позивачка була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Дитина находиться на обліку у лікарів – алерголога, невролога, психоневролога, ортопеда, нефролога, кардіолога та генетика. У зв`язку із наявністю у сина ряду хронічних захворювань, вона несе регулярні витрати на медикаменти, дієтичне харчування. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на свою користь на утримання сина ОСОБА_3 2013 року народження, у твердій грошовій формі в розмірі 3000 гривень щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття. Просить суд стягнути на свою користь витрати на правничу допомогу в сумі 600 гривень. 

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2020 року, позов ОСОБА_2 – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), аліменти на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісяця, починаючи з 17.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 (сорок) копійок.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату правничої допомоги в сумі 400 (чотириста) гривень. 

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути на користь позивачки аліменти на утримання дитини розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача.
       
Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що відповідач у справі офіційно працевлаштований, має заробіток, а тому є підстави для стягнення аліментів в частині від заробітку. Відповідачем добровільно сплачувались аліменти на утримання дитини протягом всього періоду розгляду справи, а тому є підстави для стягнення аліментів з дня прийняття рішення у справі. 

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2020 року це 210 200 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2102,00 грн. (2102,00 грн. Х 100 = 210 200 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.09.2012 по ІНФОРМАЦІЯ_4 , від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю – позивачем по справі та знаходиться на її утриманні, чого сторони по справі не заперечують.

ОСОБА_3 , 2013 року народження перебуває під наглядом в амбулаторному закладі у логопеда з діагнозом органічний емоційно-мобільний розлад. Крім того, має діагноз вроджена колагенопатія. Страждає на алергічні захворювання. На підтвердження витрат на лікування позивач надала суду квитанції про придбання медикаментів, оплату послуг лікарів. Сторони погодились із тим, що витрати на лікування в середньому становлять 1000 гривень на місяць. 

Відповідач ОСОБА_1 працює водієм в ПрАТ «ЗАТП 12329», його дохід за рік становить 27860,85 грн., середньомісячна заробітна плата складає 2321,74 грн.

Матір відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є пенсіонером за віком, проживає за адресою: АДРЕСА_3 , має гіпертонічні захворювання. 

При визначенні способу стягнення аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 офіційно працевлаштований, але працює неповний робочий день, отримує заробітну плату, яка є меншою ніж мінімальна, має додаткові заробітки, за його поясненнями щомісячний дохід складає близько 6-7 тисяч гривень. Право обирати спосіб стягнення аліментів належить позивачу, тому доцільним є стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Щомісячні витрати позивача на утримання сина ОСОБА_3 складають близько 4000 гривень та складаються із витрат на харчування в розмірі 2000 гривень, лікування в розмірі 1000 гривень, витрати на навчальний заклад та одяг складають близько 1000 гривень. Враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є спільним для обох батьків, позивач ОСОБА_2 працевлаштована, отримує заробітну плату, суд дійшов до висновку, що достатнім та обґрунтованим розміром аліментів буде тверда грошова сума 2000 гривень щомісячно.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст.181 СК України, встановлено, що за  рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскільки позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення аліментів саме в такий спосіб, оскільки не дивлячись на офіційне працевлаштування відповідача, вибір способу стягнення аліментів є правом позивача.

Що стосується розміру стягнутих аліментів за рішенням суду, то колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що він підлягає зменшенню до 1500,00 грн. на місяць, оскільки при розрахунку розміру аліментів, судом першої інстанції враховані витрати на лікування дитини, пов`язані з знаходженням дитини на диспансерному обліку з приводу хронічних захворювань, які у розумінні ст. 185 СК України є додатковими витратами, про стягнення яких позивачем заявлено не було.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі – Закон № 540-IX).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» вказаного Закон № 540-IX під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2020 року у цій справі змінити в частині визначення розміру аліментів присуджених до стягнення судом з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій суміз 2000,00 грн. на 1500,00 грн., щомісячно, починаючи з 17.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) процесуальні строки щодо касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Повна постанова складена 12 червня 2020 року.

Судді:                                                                        С. В. Кухар

                                                                       О. В. Крилова

О. З. Поляков