22-ц/804/312/20 
                                                                                266/3525/16-ц 
                                               
                                                                                             Єдиний унікальний номер 266/3525/16-ц
                                                                                             Номер провадження 22-ц/804/312/20

ПОСТАНОВА
І м е н е м    У к р а ї  н и

20 травня 2020 року Донецький апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                                головуючої Биліни Т.І.,
                                суддів  Лопатіної М.Ю., Принцевської В.П., 
                                за участю секретаря Сидельнікової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 жовтня 2019 року у складі суду Курбанової Н.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна в натурі, -

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
12 вересня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою  до ОСОБА_1 про розподіл майна в натурі.
Позовна заява, мотивована тим, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину на праві приватної власності належить ? частина домоволодіння АДРЕСА_1 . Друга половина спірного домоволодіння та земельної ділянки належить, на підставі свідоцтва про право на спадщину, на праві приватної власності відповідачу, її рідному брату ОСОБА_1 . До цього часу вони з відповідачем користувались домоволодінням на мирних засадах. Внаслідок того, що 31 липня 2016 року відповідач не впустив її доньку у вказане домоволодіння, вона зрозуміла, що їй чиняться перепони в користуванні 1/2 його частиною. Так як вона бажає на свій розсуд користуватись своєю 1/2 частиною домоволодіння та земельної ділянки, а відповідач їй в цьому перешкоджає, вона звернулася до суду. З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просила виділити їй в натурі ? частину домоволодіння та земельної ділянки АДРЕСА_1 , а саме в будинку А-1 приміщення 1-2 загальною площею 18,0 кв.м та приміщення 1-4 загальною площею 9,46 кв.м., які  потребують певного переобладнання та 1/2 частину спірної земельної ділянки загальною площею 336,0 кв.м., яка згідно з висновком експерта на схемі замальована синім кольором. Виділити в натурі відповідачу 1/2 частину домоволодіння в будинку АДРЕСА_1 : приміщення 1-1 загальною площею 5,2 кв.м.; приміщення 1-2 площею 9,93 кв.м.; приміщення 1-6 площею 4,9 кв.м.; приміщення 1-5 площею 7,72 кв.м., які також потребують певного переобладнання, та 1/2 частину спірної земельної ділянки загальною площею 336,0 кв.м., яка згідно з висновком експерта на схемі замальована жовтим кольором. Стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору, на правову допомогу та витрати за проведену судову експертизу.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 жовтня 2019 року позовні вимоги  ОСОБА_2 задоволено. Виділено ОСОБА_2 в натурі 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 , в будинку А-1: приміщення 1-2 загальною площею 18,0 кв.м та приміщення 1-4 загальною площею 9,46 кв.м. 
Виділено ОСОБА_1 в натурі ? частину домоволодіння в будинку АДРЕСА_1 , а саме: - приміщення 1-1 загальною площею 5,2 кв.м; - приміщення 1-2 площею 9,93 кв.м; - приміщення 1-6     площею 4,9 кв.м; - приміщення 1-5 площею 7,72 кв.м. 
Виділено ОСОБА_2 в натурі 1/2 частину земельної ділянки АДРЕСА_1 , на якій розташована ? частина домоволодіння, загальною площею 336,0 кв.м., межі якої проходять по ламаній лінії від точки 1 по точкам 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2, В, Г, до точки 1. Запропоновано влаштувати новий вхід до ділянки біля точки Г на плані, згідно з висновком судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи Дніпропетровського НДІСЕ МЮУ №4879/4880/4881/4882-17 від 16.07.2018р. 
Виділено ОСОБА_1 в натурі 1/2 частину земельної ділянки АДРЕСА_1 , загальною площею 336,0 кв.м., межі якої проходять по ламаній лінії від точки 1 по точкам А, Б, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, до точки 1. Вхід на ділянку використовувати існуючий біля точки А на плані, згідно з висновком судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи Дніпропетровського НДІСЕ МЮУ №4879/4880/4881/4882-17 від 16.07.2018р.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 6648 грн. 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь ОСОБА_2 в розмірі 756 грн., витрати на правову допомогу в сумі 2400 грн. та витрати за проведення будівельно-технічної експертизи в сумі 7923 грн., а всього 11079 грн. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з варіанту розподілу житлового будинку, наведеного у висновку судової будівельно-технічної, оціночно -будівельної та земельно-технічної експертизи Дніпропетровського НДІСЕ МЮУ №4879/4880/4881/4882-17 від 16.07.2018р., який можливо виконати в натурі, шляхом здійснення зазначених у висновку експертизи переобладнань. А оскільки при розподілі житлового будинку відбудеться відхилення від розміру ідеальних часток співвласників, з ОСОБА_2 необхідно стягнути на користь відповідача грошову компенсацію за відступ від ідеальної частки існуючих приміщень будинку та надвірних споруд.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та доводи
Не погодившись з даним рішенням, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд прийняв до уваги та поклав в основу судового рішення варіант розподілу житлового будинку, наведений у висновку судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи Дніпропетровського НДІСЕ МЮУ №4879/4880/4881/4882-17 виконаний 16.07.2018 року судовим експертом Дніпропетровського НДІСЕ МЮУ Баляй О.Б., з чим він не згоден. У вказаному висновку судовим експертом запропоновано один варіант розподілу будинку і господарських споруд домоволодіння. За висновком експерта необхідно виконати ряд робіт і переобладнання в житловому будинку «А-1». Основні будівельно-монтажні роботи з переобладнання будинку повинні виконуватись спеціалізованими організаціями, що мають відповідну ліцензію на виконання даних робіт. Матеріальні витрати по переобладнанню експертом в рамках даного дослідження не розраховувались. Як зазначається експертом, на момент дослідження житловий будинок має пічне опалення. Даний вид опалення не підлягає поділу, оскільки не відповідає сучасним нормам ДБН, тому в подальшому при розділі будинку співвласниками потрібно влаштувати нові ізольовані системи опалення для кожної частини будинку, звернувшись до відповідних служб та організацій, які мають дозволи на виконання даних робіт.  Аналізуючи даний висновок, стосовно спірного будинку, вважає його не повним. Такий висновок не дає відповіді на інші питання, які мають значення для правильного вирішення спору, зокрема, залишається нез`ясованою обставина доцільності переобладнання домоволодіння, запропонованого експертом. Експертом у висновку зверталась увага на питання, які не були йому поставлені на вирішення. В свою чергу, суд першої інстанції признаючи судову будівельно-технічну експертизу по справі, порушив вимоги цивільного процесуального закону. Судом першої інстанції також незаконно відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення додаткової судової оціночно-будівельної експертизи. В даному випадку за єдиним варіантом поділу житлового будинку, що запропонований судовим експертом та покладений судом першої інстанції  в основу судового рішення, спірному житловому будинку завдається неспівмірна шкода господарському призначенню будівлі. Суд першої інстанції не дослідив інших обставин, що мають істотне значення для вирішення спору, помилково оцінив висновок експерта як повний, обґрунтований та такий, що узгоджується з іншими матеріалами справи.
Доводи і заперечення інших учасників справи
Позивач ОСОБА_2 скористалась правом на подачу відзиву  в якому зазначила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки базується на припущеннях, має на меті введення суду в оману та затягування часу у розгляді цивільної справи. Звертає увагу на той факт, що вони з відповідачем рівні співвласники, які володіють по ? частини спірного, успадкованого після смерті їх батьків, домоволодіння. Посилання апелянта на неможливість виділення в натурі кожному із співвласників домоволодіння його частини, спростовується висновком будівельно-технічної експертизи. 
Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції підтримали доводи апеляційної скарги, просили їх задовольнити. 
Позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили її залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд  вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Вказаним вимогам оскаржуване рішення відповідає в повній мірі, обставини судом першої інстанції встановлено повно, висновки зроблено у відповідності до вимог законів, які регулюють спірні відносини.
Відповідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
Судом першої інстанції встановлено, що згідно зі свідоцтвами про право на спадщину за законом від 25.06.2014р., посвідченими приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Лашиною Н.Г. зареєстрованими в реєстрі за № 1839 та №1837, ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить ? частка земельної ділянки та ? частка житлового будинку АДРЕСА_1 , які належали померлому ОСОБА_5 (а.с. 15-17).
Згідно з технічним паспортом на будинок АДРЕСА_1 від 02.04.2014р., виданим на замовлення ОСОБА_2 , будинок загальною площею 55,2кв.м. та житловою площею 35,2кв.м. зареєстрований за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 10-14).
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1402625782017 від 22.06.2017р. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві власності належить по ? частки земельної ділянки АДРЕСА_1 (а.с. 82-87).
Відповідно до акту № 14 про фактичне проживання від 07.05.2019р. КСН «Селище Слобідка-Гавань», ОСОБА_1 , 1963р.н., зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , а фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 222).
Висновком судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної, земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи Дніпропетровського НДІСЕ МЮУ №4879/4880/4881/4882 -17 від 16.07.2018р. запропоновано варіант розподілу житлового будинку «А-1» і господарських будівель та споруд домоволодіння, для чого необхідно виконати наступні роботи з переобладнання в житловому будинку «А-1» першому співвласнику: влаштувати дверний отвір з віконного та встановити вхідні двері в приміщенні №1. Встановити перегородку з дверима між приміщеннями №1 та №6. Влаштувати віконний отвір з дверного та встановити віконний блок в приміщенні №1. Влаштувати дверний отвір в стіні між приміщеннями №1 та №2 згідно схеми, інший дверний отвір поблизу закласти. Демонтувати частину перегородки з дверима між приміщеннями № 2 та № 5. Другому співвласнику необхідно: влаштувати віконний отвір в приміщенні №4 та встановити вікно. Влаштувати віконний отвір в приміщенні №4 та встановити вхідні двері. Встановити перегородку з дверима в приміщенні №4. Влаштувати дверний отвір в перегородці між приміщеннями № 3 та №4 згідно схеми, інший дверний отвір поблизу закласти. 1му та 2му співвласникам закласти дверний отвір між приміщеннями №2 та №3. Основні будівельно-монтажні роботи з переобладнання будинку повинні виконуватись спеціалізованими організаціями, що мають відповідну ліцензію на виконання даних робіт. Матеріальні витрати по переобладнанню експертом в рамках даного дослідження не розраховувались.
Першому співвласнику - власнику 1/2 частини домоволодіння виділяються наступні приміщення в житловому будинку «А-1» (експлікація приміщень згідно БТІ, Додаток №1, забарвлено на схемі жовтим кольором): коридор №1, S=5,2м2; кладова №6, S =4,9м2; кухня №2, S =9,93м2; житлова кімната № 5, S =7,72м2. Всього 27,75м2, загальною вартістю 75 420,06грн. Крім того, 1-му співвласнику виділяються наступні дворові господарські будови і споруди: 1/2 огорожі №1 та І, вартістю 3 557,5грн. Всього загальна вартість приміщень в житловому будинку «А-1» разом з господарськими дворовими будовами і спорудами 1-го співвласника складає: 78 977,56грн., що менше ідеальної 1/2 частини на 6 647,94грн. Другому співвласнику - власнику 1/2 частини домоволодіння виділяються наступні будівлі та споруди (експлікація приміщень згідно БТІ, Додаток №1, забарвлено на схемі синім кольором): житлова кімната № 3 , S =18,0м2; житлова кімната №4 , S =9,46м2. Всього 27,46м2, загальною вартістю: 74 631,89грн. Крім того, 2-му співвласнику виділяються наступні дворові господарські будови і споруди: сарай «Б-1», вартістю 8 032грн., вбиральня «В-1», вартістю2395грн., сарай «Г-1», вартістю 3 657грн., 1/2 огорожі №1 та І, вартістю -7 115/2 = 3 557,5грн., загальною вартістю 17641,5грн. Всього загальна вартість приміщень в житловому будинку «А-1» разом з господарськими дворовими будовами і спорудами 2-го співвласника складає: 92 273,39грн., що більше ідеальної 1/2 частини (85 625,50грн.) на 6 647,89грн.
Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку АДРЕСА_1 , загальна площа що підлягає розподілу складає 0,0672га (6,72 сотки). Експертом виконана розробка одного найдоцільнішого варіанту схеми розділу земельної ділянки в частках 1/2 та 1/2, згідно розділу будівель та споруд домоволодіння, 1/2 частки земельної ділянки складає: 0,0672/2=0,0336га (336м2).
Першому співвласнику - власнику 1/2 частини - виділяється земельна ділянка площею 336м2, межі якої проходять по ламаній лінії від точки 1 по точкам А, Б, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, до точки 1 (Додаток №2, забарвлено на схемі жовтим кольором). Вхід на ділянку використовувати існуючий біля точки А на плані.
Другому співвласнику - власнику 1/2 частини - виділяється земельна ділянка площею 336м2, межі якої проходять по ламаній лінії від точки 1 по точкам 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2, В, Г до точки 1. (Додаток №2, забарвлено на схемі синім кольором). Влаштувати новий вхід до точки біля точки Г на плані. Доступ для переобладнання при розділі, підведення і підключення інженерних комунікацій (опалення, водопостачання та ін.) в домоволодінні для спільного або роздільного користування надається власниками один одному по мірі необхідності незалежно від місця розтушування на земельній ділянці (а.с. 116-149). 
Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийняв до уваги варіант розподілу житлового будинку та земельної ділянки, наведений  у вказаному експертному висновку, вважаючи його таким, що можна  виконати в натурі, шляхом  здійснення певних переобладнань. 
Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права
Статтею 55 Конституції України передбачено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статті 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до статей 319, 358 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно, зокрема, до права користування земельною ділянкою.
Стаття 88 ЗК України визначає, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Договір про спільну часткову власність на земельну ділянку укладається в письмовій формі і посвідчується нотаріально.
Право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України).
При вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, та наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку.
Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.
Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-841цс16 та від 1 листопада 2017 року у справі № 6-2454цс16.
Суд першої інстанції, встановивши відсутність між сторонами будь-яким чином оформленої угоди щодо порядку користування земельною ділянкою, та врахувавши, що запропонований експертом варіант  порядку користування домоволодінням та земельною ділянкою,  не передбачає значного відступлення від ідеальних часток співвласників у праві власності на домоволодіння і одночасно забезпечує сторонам безперешкодний доступ до належного їм майна та можливість вільно користуватися ним, правильно встановив порядок користування спірним домоволодінням та земельною ділянкою враховуючи варіант експерта.  
Суд апеляційної інстанції, оцінивши визначений експертом варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою, дійшов висновку, що, з урахуванням конфігурації земельних ділянок, запропонованих до виділення сторонам, він є більш вдалий та такий, що забезпечить вільний доступ до господарських будівель.
При встановленні порядку користування домоволодінням та земельною ділянкою варто виходити з того, що наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи, тобто такий порядок повинен максимально забезпечити усім співвласникам  безперешкодний доступ і вільне користування належною їм частиною будинку, господарськими будівлями і спорудами та земельною ділянкою, що у даній справі забезпечує саме варіант запропонований експертом.
Вказані висновки в повній мірі узгоджуються з позицією висловленою  Верховним Судом 26 березня 2020 року у справі за № 666/897/16-ц.
Доводи апеляційної скарги, що . судовим експертом запропоновано лише один варіант розподілу будинку і господарських споруд домоволодіння непереконливі.
У відповідності до положень ч.1 ст.106 ЦПК України, чинного з 15.12.2017 року учасник справи має  право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.
Відповідно положень ч.3 ст.13 ЦПК України, чинного на час розгляду справи, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору  на власний  розсуд.
Стаття 12 вказаного Кодексу зазначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають  значення  для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
Доводи апеляційної скарги, що житловий будинок має пічне опалення, яке після розподілу будинку повинно бути розподілене, а тому в подальшому співвласникам потрібно влаштувати нові ізольовані системи опалення для кожної частини будинку не переконливі.
Частина домоволодіння визначена за рішенням суду, належною відповідачу, забезпечує доступ   останнього до користування опалювальною системою будинку.
Доводи апеляційної скарги, що висновок експерта не дає відповіді на інші питання, які мають значення для правильного вирішення спору, зокрема, залишається нез`ясованою обставина доцільності переобладнання домоволодіння - неспроможні.
Відсутність доцільності переобладнання домоволодіння можлива лише в разі примирення сторін, узгодження між ними усіх спірних питань та сприяння один одному у забезпеченні конституційно закріпленого права володіння, користування та розпорядження своєю власністю.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України, який  означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України, кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Виходячи з аналізу змісту норм ст.ст. 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що виділ часток (поділ) жилого будинку, який перебуває у спільній частковій власності, є можливим, так як кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) оскільки є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. 
Згідно роз`яснень, наданих судам у п.п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на жилий будинок», виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.
За вказаних обставин доводи відповідача про незаконність судового рішення є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для відмови у задоволенні позовних вимог, відповідачем не надано.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
При розгляді даної справи суд враховує, що нормами ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Висновки суду першої інстанції з якими погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції в повній мірі відповідають висновкам відображеним в постанові Верховного Суду  від 26 березня 2020 року у справі №404/4980/16-ц.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд. та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINAv. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСІІЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції постановлено згідно вимог чинного законодавства та не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
У відповідності до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Повний текст постанови виготовлено 25 травня 2020 року.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 09 жовтня 2019 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.
Касаційна скарга подається безпосередньо до  суду касаційної інстанції.

Головуючий:                                                                             Т.І. Биліна

Судді                                                                                          М.Ю. Лопатіна

    В.П. Принцевська