ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
26 травня 2020року
м. Київ
Справа №201/722/18
Провадження № 51-5406км19
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю 
секретаря судового засідання               ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
потерпілих                                                  ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представників потерпілих                      ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
засудженого                                               ОСОБА_10 ,
захисника                                                   ОСОБА_11 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу представника цивільного відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року в кримінальному провадженні №12017040000001164 по обвинуваченню
ОСОБА_10 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гошів Овруцького району Житомирської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України такого, що не має судимості, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2019 року ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки. Вказаним вироком вирішено питання щодо цивільного позову та про судові витрати.
На зазначений вирок представником цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» подано апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначалося, що станом на 02 вересня 2019 року Приватне акціонерне товариство “Страхова компанія “Українська страхова група” не отримувало копію оскаржуваного вироку, а про існування вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2019 року довідалось лише 12 серпня 2019 року, коли на їх адресу надійшла ухвала Дніпровського апеляційного суду від 29 липня 2019 року про відкриття апеляційного провадження та копія апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_10 . При цьому представник у клопотанні зазначав, що остання повістка про виклик у судове засідання надійшла на їх адресу 18 червня 2019 року, якою було призначено судове засідання на 05 червня 2019 року.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року відмовлено в задоволенні зазначеного клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, а апеляційну скаргу повернуто.
Своє рішення апеляційний суд обґрунтував тим, що у клопотанні представника цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “Українська страхова група” ОСОБА_12 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду не наведено мотивів, які б свідчили про те, що цивільний відповідач – Приватне акціонерне товариство “Страхова компанія “Українська страхова група” саме з поважних причин не мало можливості своєчасно оскаржити вищезазначений вирок.
Зокрема апеляційний суд зазначив, що доводи стосовно того, що про існування вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2019 року представник цивільного відповідача ОСОБА_12 дізнався лише 12 серпня 2019 року, - є неспроможними, оскільки представник цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “Українська страхова група” ОСОБА_12 знав про існування кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 286 КК України, що підтверджується матеріалами провадження, а саме повістками про виклик у судові засідання та запереченнями на цивільні позови ОСОБА_13 від 05.03.2018 року та від 23.03.2018 року, які були подані до суду першої інстанції представником цивільного відповідача ОСОБА_12 03 квітня 2018 року, в яких останній також просив проводити розгляд кримінального провадження за відсутності представника цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства “Страхова компанія “Українська страхова група”. Тому апеляційний суд дійшов висновку, що представник цивільного відповідача ОСОБА_12 мав об`єктивну можливість дізнатися результат судового розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 286 КК України.
Також апеляційний суд вказав, що для отримання інформації щодо стану розгляду судової справи та прийнятих судових рішень функціонує офіційний веб-портал “Судова влада України” та “Єдиний державний реєстр судових рішень” за допомогою яких будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, та стадії її розгляду, тож представник цивільного відповідача ОСОБА_12 мав об`єктивну можливість дізнатися про прийняте рішення вже після судового розгляду та у визначений ст. 395 КПК України строк подати апеляційну скаргу на прийняте судове рішення.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі представник цивільного відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала апеляційного суду постановлена з істотними порушеннями норм процесуального права, судом апеляційної інстанції залишено поза увагою, що саме неналежне направлення поштової кореспонденції працівниками Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська позбавило цивільного відповідача можливості подати апеляційну скаргу у строки, передбачені кримінальним процесуальним законом.
У запереченнях на вказану касаційну скаргу потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та представник потерпілих – адвокат ОСОБА_9 зазначають про її безпідставність та про законність ухвали апеляційного суду.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор підтримав касаційну скаргу представника цивільного відповідача цивільного відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група».
Засуджений ОСОБА_10 та його захисник також підтримали зазначену касаційну скаргу, просили її задовольнити.
Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та їх представники заперечували проти задоволення вказаної касаційної скарги.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, заперечень або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від них не надходило. 
Мотиви Суду
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Положеннями ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 КПК.
За нормами ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення судове рішення.
Перевіривши доводи касаційної скарги представника цивільного відповідача, Верховний Суд не знаходить підстав для їх задоволення, виходячи з наступного. 
Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру – може бути подана протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.
Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 27 березня 2019 року (справа № 127/17092/18), особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
У касаційній скарзі представник цивільного відповідача зазначає, що апеляційний суд дійшов неправильного висновку, що представник цивільного відповідача мав об`єктивну можливість дізнатися про постановлений вирок вже після судового розгляду та у визначений ст. 395 КПК України строк подати апеляційну скаргу на прийняте судове рішення.
Перевіряючи доводи касаційної скарги представника цивільного відповідача, який стверджував, що не був повідомлений про судове засідання, в якому вирок був оголошений, та не отримав копію вироку, Верховний Суд погоджується, що ці обставини дійсно можуть виправдати певну затримку із поданням апеляційної скарги, однак у межах конкретного провадження необхідно також встановити, наскільки тривалою була така затримка та чи була така тривалість виправданою з огляду на конкретні обставини цього провадження.
Отже, Верховний Суд бере до уваги висновки апеляційного суду щодо відсутності поважних причин для поновлення пропущеного строку. Зокрема, Верховний Суд звертає увагу на той факт, який не оскаржується і самим касатором, що представник цивільного відповідача був обізнаний про судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_10 , розгляд провадження просив проводити без його участі і фактично мав технічну можливість своєчасно отримувати інформацію про хід судового розгляду цього провадження, а також про ухвалення рішення за допомогою веб-сайтів «Судова влада України» та «Єдиний державний реєстр судових рішень», що, з урахуванням доступності цього ресурсу, не покладало на цивільного відповідача надмірного тягаря.
Окрім цього, навіть якщо вважати, що представник цивільного відповідача дізнався про постановлений вирок лише 12 серпня 2019 року, коли отримав ухвалу апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження, Верховний Суд виходить із того, що після отримання вказаної ухвали апеляційного суду, цивільний відповідач не міг не знати, що строк на апеляційне оскарження вже пропущений, однак маючи можливість негайно ознайомитися з текстом вироку, який був оприлюднений в Єдиному державному реєстрі судових рішень 25 червня 2019 року для того, щоб у найкоротші строки звернутися з апеляційною скаргою, подав вказану скаргу лише через 20 днів, коли місячний строк на апеляційне оскарження був пропущений вже майже на півтора місяці.
Крім наведеного, твердження представника цивільного відповідача про те, що він 15 серпня 2019 року звернувся до суду за копією вироку теж не може у даному випадку слугувати певним поясненням щодо пропуску строку, оскільки представник цивільного відповідача звернувся за вказаною копією не до місцевого суду, який постановив вирок, а до апеляційного суду.
Поряд з цим, Верховний Суд вважає за доцільне зазначити, що згідно з матеріалами провадження 19 серпня 2019 року представником цивільного відповідача до Дніпровського апеляційного суду було направлено заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_10 , в яких наводились доводи щодо неправильного, на думку представника цивільного відповідача, вирішення місцевим судом при постановленні вироку цивільних позовів потерпілих з посиланням на зміст вироку, а саме на його мотивувальну частину. При цьому твердження, наведені в запереченнях, за своїм змістом є аналогічні твердженням, наведеним в апеляційній скарзі представника цивільного відповідача, яка подана 02 вересня 2019 року. У зв`язку з цим Верховний Суд доходить висновку про можливість подачі апеляційної скарги представником цивільного відповідача вже 19 серпня 2019 року, а не 02 вересня 2019 року.
За таких обставин Верховний Суд вважає, що висновок апеляційного суду про відсутність поважних причин для поновлення строку є законним та обґрунтованим.
Виходячи з наведеного та керуючись статтями 433, 434, 436-438, 440, 441, 442 КПК України, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга представника цивільного відповідача не підлягає задоволенню.
З цих підстав Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу представника цивільного відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» ОСОБА_12 залишити без задоволення, ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року, якою відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження, а апеляційну скаргу повернуто – без зміни.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді
 
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                     ОСОБА_3