КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  
                                                                                                                                                                                                  
Справа № 372/4518/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6098/2020
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
10 червня 2020 року                                                                                                     м. Київ
     колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ
   Київського апеляційного суду в складі:
                                                                                                                 
                                           головуючого     Болотова Є.В.,
                                                     суддів:     Лапчевської О.Ф., Музичко С.Г.,                                                  
                                         при секретарі      Маштаковій Т.Ф.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округуКиївської області Головкіної Яни Вікторівни про визнання недійсним договору дарування,
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 18 грудня 2019 року, постановлену під головуванням судді Тиханського О.Б.,-     
 
 встановила:
 
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.
Просив визнати недійсним договір дарування 3/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 20 серпня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., серія та номер 3972, номер запису право власності: 32895845.
Разом із позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 3/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 20 серпня 2019 року.
Заява обґрунтована тим, що у разі визнання недійсним оскаржуваного договору дарування квартири, право власності відповідача буде скасовано та вищевказану квартиру буде прийнято позивачем у спадщину. Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до реалізації майна третім особам, що унеможливить виконання рішення суду та настання відповідних наслідків.
Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 18 грудня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, та задовольнити заяву про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначила, що накладення арешту на квартиру є недоцільним, оскільки позивачу належить 1/4 частина квартири, частки в натурі не поділені, а тому відчуження квартири без згоди позивача є неможливим.
В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не обґрунтовано необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову. Не зазначено, яким чином може сприяти виконанню рішення суду вказаний захід забезпечення позову, не зазначено обставини та не надано документи, які свідчили б про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Проте погодитися з такими висновками суду не можна.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. 
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського  судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими вимогами.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 лютого 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить суд визнати недійсним договір дарування 3/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 20 серпня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що у разі визнання недійсним оскаржуваного договору дарування квартири, право власності відповідача буде скасовано та вищевказану квартиру буде прийнято позивачем у спадщину. При цьому заявник зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до реалізації відповідачем майна третім особам, що унеможливить виконання рішення суду та настання відповідних наслідків.
Заява містить достатньо обґрунтовані припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.
Встановлено, що між сторонами існує реальний спір.
У поданій заяві про забезпечення позову чітко вказано, яке конкретно  майно підлягаєзабезпеченню, та зазначено усю необхідну інформацію про нього.
Спосіб забезпечення позову, обранийзаявником, є співмірним із заявленими позовними вимогами.
Враховуючи, що предметом позову є 3/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , колегія суддів вважає доцільним забезпечити позов шляхом накладення арешту на 3/4 частини квартири.
Протилежний висновок суду є помилковим.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково та ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Таким чином, ухвала суду від 18 грудня 2019 року постановлена з порушенням норм процесуального права відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-                   
   постановила:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 18 грудня 2019 року скасувати.
Заяву  ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни про визнання недійсним договору дарування задовольнити.
Накласти арешт на 3/4 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 20 серпня 2019 року.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.
 
Повний текст постанови виготовлено 12 червня 2020 року.

 
Головуючий                                                                                                Є.В. Болотов 

 
Судді:                                                                                                          О.Ф. Лапчевська

 
                                                                                                                     С.Г. Музичко