КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

    Апеляційного провадження:                                                       Доповідач - Ратнікова В.М.
    №  22-ц/824/7854/2020
 
                                                  П О С Т А Н О В А
 
                                 І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                                   Справа № 755/2321/20
 
28 травня 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Ратнікової В.М.
суддів                         - Борисової О.В.
                                    - Левенця Б.Б.
при секретарі             - Масловській К.І.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 04 березня 2020 року, постановлену під головуванням судді Виниченко Л.М.,  за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», Державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шевченко Максим Романович про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, - 
 
в с т а н о в и в :
 
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 02 червня 2010 року  позов ОСОБА_2  задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 27127,76 грн. матеріальної шкоди, 50 000,00 грн. моральної шкоди, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 250,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 271,27 грн. судового збору за вимогу майнового характеру, 8,50 грн. судового збору за вимогу про відшкодування моральної шкоди.
Позов Закритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» 40 530,70 грн.
Стягнуто з Закритого акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» на користь Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» 24 990,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» 405,30 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
Стягнуто з Закритого акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» 249,90 грн. судового збору на користь Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта».
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 17 листопада 2010 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 02 червня 2010 року   - змінено, зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди, яка стягнута з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 50 000,00грн. до 20 000,00 грн.
В решті рішення залишено без змін.
09 березня 2011 року представником ВАТ НАСК «Оранта» В.І. Пономаренко було  отримано в суді два виконавчі  листи  на виконання  вказаного рішення суду.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 квітня 2017 року заяву Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про видачу дублікату виконавчого листа - задоволено.
Видано дублікати виконавчих листів на примусове виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 червня 2010 року у справі №2-217/1-2010 за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування.
31 травня 2017 року дублікат виконавчого листа отримано представником ВАТ НАСК «Оранта» Л.Б. Чайковською.
10 лютого 2020 року представником боржника ОСОБА_1 подано до суду заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Заяву обґрунтовував тим, що 09.03.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-217 про стягнення з  ОСОБА_1 на користь ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» грошових коштів у розмірі 41 056,00 грн. 13 червня 2011 року на підставі виконавчого листа № 2-217 державним виконавцем Солом`янського РВДВС м. Києва було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 26995392, накладено арешту на все майно боржника та 24.06.2014 року винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу. Протягом трьох років виконавчий лист № 2-217 від 09.03.2011 року стягувач повторно до виконання не пред`являв, пропустив встановлений законом трирічний строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.
02 листопада 2017 року ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» подано на виконання до Печерського РВДВС м. Києва дублікат виконавчого листа № 2-217 від 31.05.2017 року про стягнення із  ОСОБА_1 на користь ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» грошових коштів у розмірі 41 056,00 грн.
03 листопада 2017 року постановою головного державного виконавця Печерського РВДВС м. Києва Диких О.О. відкрито виконавче провадження № 55048489 з примусового виконання дубліката виконавчого листа № 2-217 від 31.05.2017 року. 17 липня 2018 року державним виконавцем винесено постанову про повернення дубліката виконавчого листа стягувачу.
18 грудня 2018 року ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» повторно подано на виконання до Печерського РВДВС м. Києва дублікат виконавчого листа № 2-217 від 31.05.2017 року про стягнення з  ОСОБА_1 на користь ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» грошових коштів у розмірі 41 056,00 грн.
20 грудня 2018 року постановою державного виконавця Печерського РВДВС м. Києва Шевченко М.Р. було відкрито виконавче провадження № 57937062 з примусового виконання дубліката виконавчого листа № 2-217, виданого 31.05.2017 року.
Разом з тим, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.11.2019 року у справі № 755/3226/19, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 22.01.2020 року, визнано неправомірними дії головного державного виконавця Печерського РВДВС м. Києва Диких О.О. щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання дубліката виконавчого листа № 2-217 від 31.05.2017 року та скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження № 55048489. При цьому судами встановлено, що стягувачем  пропущено строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
З огляду на те, що на даний час  на примусовому виконанні у державного виконавця Печерського РВДВС м. Києва Шевченко М.Р. перебуває виконавчий лист № 2-217, строк пред`явлення до виконання якого закінчився на момент відкриття виконавчого провадження, вважає, що це є  достатньою підставою для визнання судом вказаного виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Враховуючи наведене просив суд першої інстанції визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №2-217, виданий Дніпровським районним судом м. Києва 09 березня 2011 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь  Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» суми грошових коштів в розмірі 41 056,00 грн.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 березня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», Державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шевченко Максим Романович про визнання виконавчого листа № 2-217, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 09 березня 2011 року таким, що не підлягає виконанню - відмовлено.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 10 квітня 2020 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 04 березня 2020 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви.
Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що ухвала суду першої інстанції  постановлена з порушенням норм матеріального  та процесуального права, є незаконною та необґрунтованою.  
Зазначає, що при вирішення  заяви судом першої інстанції не взято до уваги його доводи про  те що, починаючи з 20 грудня 2018 року, на виконанні у державного виконавця перебуває виконавчий лист, строк пред`явлення до виконання якого закінчився у 2015 році, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.
Також судом першої інстанції допущено неправильне тлумачення  положень ч.2 ст.432 ЦПК України та не враховано, що підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Вважає, що закінчення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання є достатньою процесуально-правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, що не було враховано судом  першої інстанції.
Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.
У судовому засіданні представник  ОСОБА_1 - ОСОБА_3 повністю підтримав доводи апеляційної скарги  та просив її задовольнити.
Заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», Державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Шевченко Максим Романович в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку, а тому  колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника апелянта, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 09 березня 2011 року Дніпровським районним судом м. Києва було видано два  виконавчі листи № 2-217/1-2010 про стягнення з  ОСОБА_1 на користь ВАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» грошових коштів у розмірі 40 530,70 грн., судового збору у розмірі 405,30 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн. (т. 1 а.с. 224-224).
09 березня 2011 року вказані два виконавчі листи було отримано представником ВАТ НАСК «Оранта» В.І. Пономаренко, що підтверджується довідковим листом до справи.
13 червня 2011 року на підставі виконавчого листа № 2-217 державним виконавцем Солом`янського РВДВС м. Києва винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 26995392. (т.2 а.с.28-29)
24.06.2014 року державним виконавцем Солом`янського РВДВС м. Києва винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». (т.2 а.с.36)
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 квітня 2017 року задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про видачу дублікату виконавчого листа та видано дублікати виконавчих листів на примусове виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 червня 2010 року у справі №2-217/1-2010 за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування(т. 1 а.с. 238-239).
31 травня 2017 року дублікат виконавчого листа № 2-217/1-2010 отримано представником ВАТ НАСК «Оранта» Л . Б. Чайковською, про що свідчить відмітка у довідковому листі до справи.
02 листопада 2017 року ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» подано на виконання до Печерського РВДВС м. Києва дублікат виконавчого листа № 2-217 від 31.05.2017 року про стягнення з  ОСОБА_1 на користь ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» грошових коштів у розмірі 41 056,00 грн.
03 листопада 2017 року постановою головного державного виконавця Печерського РВДВС м. Києва Диких О.О. відкрито виконавче провадження № 55048489 з примусового виконання дубліката виконавчого листа № 2-217 від 31.05.2017 року.
17 липня 2018 року головним державним виконавцем Печерського РВДВС м. Києва Диких О.О. винесено постанову про повернення дубліката виконавчого листа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».
18 грудня 2018 року ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» повторно подано на виконання до Печерського РВДВС м. Києва дублікат виконавчого листа № 2-217 від 31.05.2017 року про стягнення з  ОСОБА_1 на користь ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» грошових коштів у розмірі 41 056,00 грн.
20 грудня 2018 року постановою державного виконавця Печерського РВДВС м. Києва Шевченко М.Р. було відкрито виконавче провадження № 57937062 з примусового виконання дубліката виконавчого листа № 2-217 виданого 31.05.2017 року.
 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.11.2019 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року, у справі № 755/3226/19 задоволено скаргу  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Головний державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Диких О.О., ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про накладання арешту. Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Диких О.О. щодо відкриття виконавчого провадження № 55048489 та накладення арешту на все майно боржника. Скасовано постанову від 03 листопада 2017 року про відкриття виконавчого провадження №55048489 та постанову  від 06 листопада 2017 року про накладення арешту на майно боржника.
Підставою для задоволення скарги ОСОБА_1 стало те, що дублікат виконавчого листа № 2-217 від 31.05.2017 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» заборгованості було пред`явлено до  виконання після закінчення строку його пред`явлення на примусове виконання у звязку з чим державний виконавець повинен був повернути дублікат виконавчого листа стягувачеві без прийняття до виконання, на підставі ч. 1 ст. 12, п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».
Звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчого листа №2-217 про стягнення з ОСОБА_1 на користь  Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» суми грошових коштів в розмірі 41056,00 грн., виданого Дніпровським районним судом м. Києва 09 березня 2011 року  таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 посилався на те, що  на даний час виконавчий лист № 2-217, строк пред`явлення до виконання якого закінчився, перебуває на примусовому виконанні у державного виконавця Печерського РВДВС м. Києва Шевченка М.Р., у свою чергу, закінчення такого строку є достатньою підставою для визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Відмовляючи в задоволенні вимог заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції посилався на те, що пропуск строку пред`явлення виконавчого документа до виконання не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Пропуск  вказаного  строку може бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, відповідно положень Закону України «Про виконавче провадження». Також суд першої інстанції врахував правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 06.11.2019 року по справі № 593/841/14-ц про те, що встановлення обставин дотримання строків пред`явлення виконавчого документа до виконання підлягає з`ясуванню, зокрема, під час оскарження дій чи бездіяльності державного чи приватного виконавця, пов`язаних з вирішенням питання про відкриття виконавчого провадження, а тому не мають правового значення під час розгляду питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Тобто, виконавчий лист, є похідним від судового рішення, яке набрало законної сили.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Відповідно до змісту вказаної вище норми  ЦПК України, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або 3) з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.
Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.
Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст.432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.
У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №2-4671/11.
При цьому пред`явлення до виконання виконавчих листів вже після закінчення строку їх пред`явлення, не може бути безумовною підставою для визнання їх такими, що не підлягають виконанню, оскільки згідно з частиною першою статті 433 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. У разі ж відсутності підстав для поновлення, однак пред`явлення виконавчого документа до виконання з пропуском строку для його пред`явлення, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», що робить недоцільним визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року по справі №465/7682/13-ц.
Також у постанові Верховного Суду від 06.11.2019 року по справі №593/841/14-ц наведено висновок про те, що встановлення обставин дотримання строків пред`явлення виконавчого документа до виконання підлягає з`ясуванню, зокрема, під час оскарження дій чи бездіяльності державного чи приватного виконавця, пов`язаних з вирішенням питання про відкриття виконавчого провадження, а тому не мають правового значення під час розгляду питання про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
При виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).
З урахуванням викладеного, колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги про те, що закінчення строку  пред`явлення виконавчого листа до виконання є достатньою процесуально-правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
Крім того, відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий судовий розгляд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що випливає зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Так, згідно з прецендентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» (Shmalko v. Ukraine, № 60750/00, § 43).
Враховуючи вищезазначене, а також те, що відповідачем не було виконано рішення суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції  про відмову у задоволенні вимог заявника   ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №2-217 про стягнення з ОСОБА_1 на користь  Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» суми грошових коштів в розмірі 41056 грн., виданого Дніпровським районним судом м. Києва 09 березня 2011 року  таким, що не підлягає виконанню.
Відповідно до ст. 375 ЦПКУкраїни, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів  вважає, що  ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 04 березня 2020 року постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 04 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім  випадків, передбачених  п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
          Повний текст постанови складено  29 травня 2020 року.  
           
            Головуючий:                                          Судді: