ПОСТАНОВА
Іменем України

12 травня 2020 року 
м. Київ
справа №818/1004/17
касаційне провадження №К/9901/40188/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шипуліної Т.М.,
суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 28.08.2017 (суддя Савицька Н.В.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2017 (головуючий суддя - Спаскін О.А.; судді: Любчич Л.В., Сіренко О.І.) у справі № 818/1004/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Кролевецький арматурний завод» до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Кролевецький арматурний завод» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31.03.2017 № 0000851405.
Сумський окружний адміністративний суд постановою від 28.08.2017 адміністративний позов задовольнив. 
Харківський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 15.11.2017 залишив постанову Сумського окружного адміністративного суду від 28.08.2017 без змін. 
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Головне управління ДФС у Сумській області оскаржило їх у касаційному порядку. 
В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 28.08.2017, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2017 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову повністю. 
В обґрунтування своїх вимог Головне управління ДФС у Сумській області посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме:             пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статей 86, 159, 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в судах попередніх інстанцій).
Зокрема, звертає увагу на недоліки представленої позивачем транспортної документації, а також наголошує на нездійсненні Товариством з обмеженою відповідальністю «Єврогруп-АП» протягом всієї своєї діяльності придбання запірної арматури та електричного обладнання або їх виробництва. 
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що органом доходів і зборів проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Кролевецький арматурний завод» з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій із придбання товарно-матеріальних цінностей у Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврогруп-АП» за серпень, вересень, жовтень 2014 року та травень, червень, липень 2015 року, результати якої оформлено актом від 02.03.2017 № 75/18-28-14-05-20/35148949/28.
За її наслідками відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог                    пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з огляду на неправомірне включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у ціні придбаних у Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврогруп-АП» запірної арматури та електричного обладнання, з підстави непідтвердження реального характеру здійснених поставок. 
На підставі зазначеного акта перевірки Головним управлінням ДФС у Сумській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 31.03.2017 № 0000851405, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 303107,00 грн. за основним платежем та 151553,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.
Визнаючи протиправним та скасовуючи названий акт індивідуальної дії, суди попередніх інстанцій виходили з того, що фактичне виконання спірних операцій підтверджується належним чином складеними первинними документами, а придбаний Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Кролевецький арматурний завод» товар використано ним у межах власної господарської діяльності. 
За правилами пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. 
Аналіз наведених норм свідчить на користь висновку про те, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку. 
При цьому наявність формально оформлених (складених) первинних документів та/або сплати грошових коштів не може слугувати підставою для формування даних податкового обліку за відсутності факту придбання відповідного активу.
Вимоги частин четвертої та п`ятої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в попередніх судових інстанціях), які кореспондують правилам частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15.12.2017), зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.
Предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення. 
Утім, попередні судові інстанції в порушення наведених процесуальних положень, які зобов`язують суд вжити передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, не перевірили факт реального руху активу по всьому ланцюгу учасників схеми, не з`ясували, ким і коли вироблялась придбана позивачем продукція та чи вироблялась взагалі. 
Не встановлено судами і, за яких обставин і в який спосіб налагоджено господарські зв`язки між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Кролевецький арматурний завод» та його задекларованим постачальником, хто персонально брав у цьому участь, не допитано відповідних осіб як свідків.
Не досліджено судами першої та апеляційної інстанцій і технічну можливість Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврогруп-АП» виконати спірні поставки з урахуванням його фактичних господарських ресурсів (наявності основних засобів, відповідних трудових ресурсів), понесення ним витрат, пов`язаних з реальним здійсненням господарської діяльності (на оренду приміщень, оплату комунальних платежів та електроенергії, виплату заробітної плати тощо).
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
Таким чином, постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а           справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Під час нового розгляду справи суд на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів, з урахуванням принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, повинен дійти висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.
Керуючись частиною другою розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15.01.2020 № 460-IX, статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Сумській області задовольнити частково.
Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 28.08.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2017 у справі                          № 818/1004/17 скасувати.
Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду:                                                                            Т.М. Шипуліна

                                                                                                    Л.І. Бившева
                                                                                                    
                                                                                                                В.В. Хохуляк