Номер провадження: 22-ц/813/3942/20 
Номер справи місцевого суду: 501/2539/19
Головуючий у першій інстанції Смирнов  В. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2020 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Таварткіладзе О.М.,
суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.
за участю секретаря судового засідання: Бикової К.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 18 вересня 2019 року про закриття провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Укражилстрой-2008» в особі голови правління ОСОБА_2 про накладення штрафу за невиконання рішення суду, зобов`язання подати звіт про виконання судового рішеня та притягнення відповідача до кримінальної відповідальності, 

                        В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Укражилстрой-2008» в особі голови правління ОСОБА_2 про накладення на голову правління ОСББ "Укржилстрой-2008", ОСОБА_2 , штрафу, за невиконання рішення суду, у розмірі сорока прожиткових мінімумів, зобов`язати голову правління ОСББ "Укржилстрой-2008", ОСОБА_2 подати у триденний строк звіт про виконання судового рішення та звернутися до правоохоронних органів із звернення, (поданням, повідомленням) про притягнення голови правління ОСББ "Укржилстрой-2008", ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності відповідно до закону.
В обґрунтування позову позивач зазначала, що Іллічівський міський суд Одеської області 12.04.2019 року ухвалив рішення, відповідно якого, зобов`язав ОСББ "Укржилстрой-2008" підготувати типовий договір на утримання будинку у відповідності діючого законодавства України та надати  ОСОБА_1  для погодження та підпису. Рішення вступило в законну силу 12.05.2019 року. Позивач  ОСОБА_1 звернулася із заявою до голови правління ОСББ "Укржилстрой 2008", ОСОБА_2 з проханням визначитись, які комунальні послуги та за якими тарифами має надавати ОСББ "Укржилстрой-2008", скласти типовий договір до якого внести її пропозиції та надати його позивачу для погодження та підпису.
Станом на 15 07.2019 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12.04.2019 року у справі №501/12/19 не виконано, типовий договір не підготовлений та не наданий ОСОБА_1  для погодження та підпису. Позивач  ОСОБА_1 вважає те, що голова правління ОСББ "Укржилстрой-2008", ОСОБА_2 умисно не виконує рішення суду, у зв`язку з чим звернулася з позовом до суду.
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 19 серпня 2019 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 та призначено справу до розгляду.
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 18 вересня 2019 року провадження по вказаній справі закрито.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 18 вересня 2019 року та задовольнити її заяву у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.
Належним чином повідомлені учасники справи до судового засідання, призначеного на 14.04.2020 року на 14.30 годину не з`явилися.
13.04.2020 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. У разі необхідності надання нею додаткових пояснень, просила відкласти розгляд справи. Апеляційну скаргу підтримала. 
Інших клопотань, в тому числі від ОСББ «Укржилстрой 2008» до суду не надходило.
Враховуючи розумні строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду та положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без присутності належним чином повідомлених сторін.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 374 суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;
3) невідповідність висновків суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з положень п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України - суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. На думку суду, вказані правовідносини витікають з кримінального провадження.
Проте, колегія суддів з таким висновком суду не погоджується з наведених в цій постанові підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, підставою звернення з цим позовом є невиконання головою правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Укражилстрой-2008» рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12.04.2019 року у цивільній справі №501/12/19, яким суд зобов`язав  ОСББ «Укржилстрой-2008» підготувати типовий договір на утримання будинку у відповідності діючого законодавства України та надати його ОСОБА_1 для погодження та підпису.
Рішення набрало законної сили.
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець вживає заходи, передбачені цим Законом, щодо примусового виконання рішень.
Відповідно до ст. 75 ЗУ «Про виконавче провадження»  у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 76 цього Закону за невиконання законних вимог виконавця та порушення вимог цього Закону винні особи несуть відповідальність відповідно до закону. За наявності ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи в інший спосіб порушує вимоги закону про виконавче провадження, виконавець складає акт про порушення і звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 74 вказаного Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. 
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень наведений в розділі VII ЦПК України.
Так, відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до ст. 448 ЦПК України  скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.
Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Відповідно до ст. 453 ЦПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.
Фактично подана ОСОБА_1 заява є зверненням зі скаргою на дії боржника за невиконання судового рішення у цивільній справі.
На відміну від адміністративного судочинства, де контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі покладено саме на суд з наданням суду відповідних повноважень щодо накладення штрафу на боржника, зобов`язання боржника надати звіт про виконання рішення або про звернення до правоохоронних органів про притягнення божника до кримінальної відповідальності, у цивільному судочинстві за невиконання рішення суду, яке постановлено в межах ЦПК України та яке вступило в законну силу і перебуває на примусовому виконанні у вигляді штрафу, а у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин - у подвійному розмірі штрафу з подальшим зверненням до правоохоронних органів із відповідним поданням або повідомленням про притягнення до кримінальної відповідальності, покладено на державного або приватного виконавця, а функція судового контролю в розумінні розділу VII ЦПК України полягає у відповідному реагуванні на дії, рішення або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби або конкретного державного чи приватного виконавця за скаргою інших учасників виконавчого провадження і в тому числі зокрема стягувача.
Проте в даній справі відсутні відомості щодо відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12.04.2019 року та взагалі про звернення ОСОБА_1 до виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження. ОСОБА_1 не оскаржує дії державного виконавця, а оскаржує безпосередньо дії боржника щодо не виконання ним судового рішення. Проте, функції з виконання судового рішення віднесено на органи державної служби чи приватних виконавців.
Наведені ОСОБА_1 вимоги щодо накладення штрафу за невиконання рішення, зобов`язання подати у встановлений строк звіту про виконання судового рішення стосуються судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого в адміністративному судочинстві.
Так, чинний Кодекс адміністративного судочинства України передбачає три процесуальні форми контролю за виконанням судового рішення.
Так, відповідно до ст. 382, 383 КАС України:
- суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення;
-  за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
- суд здійснює розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в порядку, визначеному ст..287 КАС України.
Ст. 382 КАС України встановлено саме право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. 
Так, у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України №3 від 13.03.2017 року вказано, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень- відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може під час прийняття постанови у справі. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, а у разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.
З урахуванням того, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, суд першої інстанції повинен був розглянути заяву ОСОБА_1 по суті.
Висновки суду, що вимоги ОСОБА_1 витікають з кримінального судочинства, а тому провадження в цій справі підлягає закриттю, є помилковими, оскільки вимоги ОСОБА_1 пов`язані з невиконанням боржником судового рішення у цивільній справі.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування ухвали суду, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала Іллічівського міського суду Одеської області від 18 вересня 2019 року скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 18 вересня 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст постанови складений 27.04.2020 року

       Головуючий                  О.М. Таварткіладзе 
Судді:                  А.П. Заїкін
                                                                        С.О. Погорєлова