КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 № 33/824/1217/2020                                                            Постанова винесена суддею Куровою О.І.
 Категорія: ст. 124  КУпАП            
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
12 березня 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Павленко О.П., за участю ОСОБА_1 та іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу 
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в             м. Бердичів Житомирської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,  проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
на постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року 
в с т а н о в и в:
 
Постановою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Крім того, стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.
 
Як встановив суддя місцевого суду в постанові, ОСОБА_1 30 листопада 2019 року о 12 год. 30 хв. в м. Києві, по просп. Повітрофлотський, 19, керуючи транспортним засобом «Seat Leon», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Mitsubishi Pajero Sport», державний номерний знак НОМЕР_2 , водій якого                       ОСОБА_2 рухався попереду, чим порушив вимоги п.п. 2.3, 13.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неправильне застосування матеріального закону, просить скасувати постанову Солом`янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року та закрити справу у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Заперечуючи свою провину в порушенні п.п. 2.3, 13.1 ПДР України, що призвело до зіткнення транспортних засобів, ОСОБА_1 зазначає про те, що суд надав неправильну оцінку доказам у справі, безпідставно не взяв до уваги його заперечення на протокол про адміністративне правопорушення та пояснення щодо фактичних обставин ДТП, не надав оцінки представленому ним відеозапису події ДТП. 
Звертає увагу на те, що протокол про адміністративне правопорушення було складено як щодо нього, так і відносно другого учасника ДТП - водія ОСОБА_2 , який порушив вимоги п. 10.3 ПДР України та не надав перевагу в русі керованому ним ( ОСОБА_1 ) транспортному засобу «Seat Leon», який вже знаходився на смузі руху, на яку водій ОСОБА_2 мав намір перестроїтися. 
Крім того, посилаючись на те, що з моменту ввімкнення ним повороту до зіткнення пройшло щонайменше 14 секунд і водій ОСОБА_2 мав достатньо часу, щоб побачити покажчик повороту та не виконувати небезпечний маневр, проте змінив напрямок руху і зіткнення між транспортними засобами відбулося бічними частинами, що доводиться записом, ОСОБА_1 вважає, що за таких обставин безпосередньо йому в провину не може бути поставлено недотримання дистанції до автомобіля під керуванням ОСОБА_2 , тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, заперечення ОСОБА_2 щодо апеляційного прохання, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
У відповідності до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Водночас, з огляду на положення ст. 252 КУпАП про те, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, остаточне судове рішення в справі про адміністративне правопорушення повинно містити мотиви його прийняття з розкриттям змісту доказів, які доводять чи спростовують обставини, які мають значення по справі. 
 
Проте вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не ґрунтується на оцінці всіх доказів у справі в їх сукупності та положеннях ПДР України.  
 
Згідно з диспозицією ст. 124 КУпАП обов`язковою ознакою даного адміністративного правопорушення є наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями особи у виді порушення правил дорожнього руху та наслідками у вигляді пошкодження транспортних засобів або іншого майна.
 
При цьому, виходячи з принципу диспозитивності, суд за результатами розгляду протоколу, не може вийти за межі обвинувачення та у справі про адміністративне правопорушення, зокрема за ст. 124 КУпАП, диспозиція якої є бланкетною, самостійно визначати порушення відповідного пункту ПДР України, не вказаного в протоколі.
 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18                         № 300951, 30 листопада 2019 року о 12 годині 30 хвилин в м. Києві, по просп. Повітрофлотський, 19, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Seat Leon», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Mitsubishi Pajero Sport», державний номерний знак НОМЕР_2 , водій якого ОСОБА_2 рухався попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки  (а.с. 1).
Зазначений протокол щодо ОСОБА_1 складено за порушення вимог                     п.п. 2.3, 13.1 ПДР України.
 
Пункт 2.3 ПДР України регламентує обов`язки водіїв механічних транспортних засобів для забезпечення безпеки дорожнього руху та містить вісім підпунктів, які розкривають зміст таких обов`язків. 
Відповідно до вимог п. 13.1 ПДР України водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу. 
Водночас згідно з п. 1.10 ПДР України безпечна дистанція - відстань до транспортного засобу, що рухається попереду по тій самій смузі, яка у разі його раптового гальмування або зупинки дасть можливість водієві транспортного засобу, що рухається позаду, запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру.
 
Як убачається з матеріалів справи, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.п. 2.3, 13.1 ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, суддя місцевого суду в постанові формально послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення, схеми ДТП, пояснень учасників ДТП та запису з відеореєстратора, але належної оцінки указаним доказам не надав, позицію                    ОСОБА_1 щодо механізму ДТП не спростував, отже фактичні обставини справи належним чином не з`ясував та прийшов до передчасного висновку про наявність правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.
 
Перевіряючи доводи ОСОБА_1 щодо дотримання ним у даній дорожній ситуації вимог п.13.1 ПДР України, апеляційним судом встановлено наступне.
 
Як убачається з матеріалів справи, в тому числі відеозапису події, який об`єктивно відтворює механізм ДТП, ця подія відбулася на проїзній частині, яка має три смуги руху в кожному напрямку, просп. Повітрофлотського в м. Києві, під час руху обох транспортних засобів в одному напрямку зі сторони вул. Народного Ополчення в бік вул. Чорновола.            До зіткнення автомобіль «Seat Leon» під керуванням водія ОСОБА_1 рухався в крайній лівій смузі, а автомобіль «Mitsubishi Pajero Sport» під керуванням водія                  ОСОБА_2 - в крайній правій смузі руху та відразу після перестроювання обох автомобілів у середню смугу руху, при тому, що такий маневр першим розпочав водій автомобіля «Mitsubishi Pajero Sport», відбулося контактування у середній смузі руху між передньою правою частиною автомобіля «Seat Leon» (пошкоджені фара, бампер, підкрилок) та задньою лівою частиною автомобіля «Mitsubishi Pajero Sport» (пошкоджені бампер, задній лівий підкрилок), що в свою чергу доводиться також локалізацією та характером механічних пошкоджень транспортних засобів.
 
За вказаних обставин відсутні підстави вважати, що водій автомобіля «Seat Leon» ОСОБА_1 безпосередньо перед зіткненням рухався в одній смузі руху, а саме позаду автомобіля «Mitsubishi Pajero Sport» та повинен був дотримувати безпечної дистанції щодо останнього, яка у разі раптового гальмування або зупинки автомобіля «Mitsubishi Pajero Sport» надала б можливість водію ОСОБА_1 запобігти зіткненню без здійснення будь-якого маневру, тобто не виконав вимог п. 13.1 ПДР України, внаслідок чого відбулося зіткнення та пошкодження транспортних засобів.   Водночас слід зазначити, що правила забезпечення безпеки дорожнього руху перед перестроюванням та зміною напрямку руху регулюються Розділом 10 ПДР України, але на предмет їх дотримання на етапі складання протоколу про адміністративне правопорушення не досліджувалися. 
        
            Таким чином, наявні докази у справі, а це схема місця ДТП, пояснення ОСОБА_1 , а також запис із відеореєстратора автомобіля «Seat Leon», який спростовує позицію водія ОСОБА_2 щодо недотримання дистанції відносно його транспортного засобу водієм автомобіля «Seat Leon», дають можливість дійти висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 порушення, передбаченого саме п. 13.1 ПДР України та порушення п. 2.3 ПДР України, посилання на який в протоколі взагалі є неконкретним, які б перебували у прямому причинному зв`язку з ДТП та її наслідками.
 
            Враховуючи викладене, є обґрунтованими доводи ОСОБА_1 про те, що під час розгляду справи в межах протоколу про адміністративне правопорушення та викладених у ньому порушень ДТП суддею місцевого суду не було встановлено обставин, які б вказували на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а тому судове рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження в справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Отже, апеляційну скаргу                    ОСОБА_1 слід задовольнити.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 247, 294 КУпАП, суддя,
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову судді Солом`янського районного суду м. Києва від 05 лютого 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. та стягнуто судовий збір - скасувати, а провадження в справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

           Суддя Київського апеляційного суду                                              О.П.Павленко