ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року	Львів	Справа № 161/16790/19 пров. № А/857/3570/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                  Довгополова О.М., Ільчишин Н.В.
за участі секретаря судового засідання:           Максим Х.Б. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 лютого 2020 року (суддя – Крупінська С.С., час ухвалення – 12:27 год., місце ухвалення – м.Луцьк, дата складання повного тексту – не вказана), 
в адміністративній справі №161/16790/19 за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Волинській області, 
про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, 
встановив:  
У жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача Державної екологічної інспекції у Волинській області, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №001313 від 23.09.2019 року, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 119 грн.. 
Відповідач Державна екологічна інспекція у Волинській області позову не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову. 
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 лютого 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
З цим рішенням суду першої інстанції від 17.02.2020 року не погодилася позивач ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду є необгрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав правової оцінки тому, що інспектор Державної екологічної інспекції у Волинській області, перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю), не вручив позивачу копії погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), у зв`язку з чим відповідач порушив права позивача передбачені ч.1 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Також, судом першої інстанції залишено поза увагою те, що отвори для вимірювання вмісту забруднюючих речовин виготовлені відповідачем з порушенням вимог КНД 211.2.3.063-98 «Метрологічне забезпечення. Відбір проб промислових викидів. Інструкція», оскільки здійснені на перерізі газоходу у верхній точці зміни напрямку потоку газу (над коліном), тобто в місці максимальної концентрації потоку газу, зокрема на виході газоходу з труби димососа. Враховуючи вказане, результати проведеної відповідачем перевірки не можуть братися до уваги, тому що отримані в неналежний спосіб. Також звертає увагу апелянт на те, що протокол №1 вимірювань вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел паливовикористовуючого обладнання від 16.08.2019 року не відповідає вимогам і формі визначеній та затвердженій наказом Міністерства екології та природних ресурсів України №179 від 19.04.2013р.. Зокрема, у протоколі №1 від 16.08.2019 року не заначено на підставі якого наказу здійснюються відповідні вимірювання, не зазначено дані про паспорт газоаналізатора та за яких температурних умов проводиться відбір проб. Також, протокол №6-2019 вимірювань вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел від 21.08.2019р. не відповідає додатку 1 наказу Міністерства екології та природних ресурсів України №179 від 19.04.2013р., оскільки з протоколу неможливо встановити чи були виконавці вимірювання проб атестованими. Крім цього, звертає увагу апелянт на те, що протокол №6-2019 від 21.08.2019р. складений з порушеннями вимог ст.254, ст.256 КУпАП. Також необгрунтованими є висновки суду першої інстанції про те, що позивач визнала вину, оскільки не оскаржувала припис від 20.08.2019р.. З цього приводу зазначає апелянт, що відповідно до ч.9 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання, а тому підстав його оскаржувати у позивача не було. Враховуючи численні порушення, що були здійснені працівниками Державної екологічної інспекції у Волинській області при здійсненні відбору проб, вважає апелянт, що оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення №001313 від 23.09.2019 року слід визнати протиправною та скасувати. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 17.02.2020 року та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити повністю. 
Відповідач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду від 17.02.2020 року – без змін. 

Представник відповідача у засідання суду апеляційної інстанції на 17.06.2020 року не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином. 
15.06.2020 р. судом апеляційної інстанції отримано клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, у зв`язку із тим, що на усій території України, в тому числі у м.Львові, запроваджено карантин через поширення коронавірусу «covid-19», а тому просив відкласти розгляд справи на іншу дату. 
Представник позивача (апелянта) у засіданні суду апеляційної інстанції заперечив щодо задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, у зв`язку із тривалим розглядом справи. 
Протокольною ухвалою колегії суддів від 17.06.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, з врахуванням наступного. 
Так, апеляційне провадження по даній справі було відкрито ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2020 року, а ухвалою суду апеляційної інстанції від 02.04.2020 року справу було призначено до апеляційного розгляду в судове засідання на 08.04.2020 року. 
У подальшому, апеляційний розгляд справи відкладався на 29.04.2020 р., на 13.05.2020 року і на 17.06.2020 року, у зв`язку із неявкою в судові засідання учасників справи (їх представників) та заявленими клопотаннями відповідача та апелянта (позивача) про відкладення розгляду справи через вирогідність поширення коронавірусу «covid-19». 
Колегія суддів врахувала, що відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Тобто, публічно-правовий спір повинен бути вирішений судом, зокрема, своєчасно, з метою забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів особи, яка звернулася за судовим захистом. 
Ефективність такого захисту визначається в кожному випадку індивідуально, з врахуванням характеру спірних правовідносин, предмету спору та конкретних обставин справи. 
При цьому, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами. 
Розумний строк розгляду справи – це найкоротший строк розгляду і вирішення адміністративної справи, достатній для надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах (ст.4 КАС України). 
У даній адміністративний справі за позовом ОСОБА_1 колегія суддів враховує особливість предмету спору та необхідність забезпечення судом правової визначеності у розглядуваних правовідносинах, шляхом ефективного, в тому числі своєчасного, вирішення судового спору. 
Одночасно, колегія суддів зазначає, що апеляційний розгляд справи неодноразово відкладався. 
Згідно ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що матеріли адміністративної справи чітко відображають правові позиції учасників справи, їхні доводи і обґрунтування містяться у позовній заяві та відзиві на позовну заяву, а також у апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу, а тому є достатніми для вирішення справи по суті апеляційних вимог та прийняття законного та обгрунтованого судового рішення. 
Відповідно до ст.313 КАС України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи. 
Одночасно, колегія суддів зазначає, що поверхневі та загальні покликання на існування карантину (через поширення коронавірусу «covid-19») не можуть вважатися безумовною і достатньою підставою для відкладення апеляційного розгляду справи. Також, рекомендація Ради суддів України (лист № 9рс-186/20 від 16.03.2020р.) не вказує на припинення судами розгляду справ, а лише встановлює особливий режим судів України, який включає в себе, зокрема, розгляд справ в режимі відеоконференції, по можливості здійснення розгляду справи без участі сторін, в порядку письмового провадження, рекомендацію учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності за наявними у справі матеріалами. 
Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. У протилежному випадку безальтернативні відкладення розгляду справи без пошуку реальних можливостей здійснювати правосуддя в умовах карантину може бути розцінено як самоусунення від виконання обов`язку по здійсненню розгляду справи. 
Додатково колегія суддів враховує, що відповідно до ч.5 ст.44 КАС України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. 
Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки суду, а й учасників справи. 
Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989р. у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Він не буде відповідальним за відкладення, викликані станом його здоров`я, оскільки вони пов`язані з форс-мажорними обставинами. 
Окрім цього, Європейський суд з прав людини визнав явно необґрунтованим і тому неприйнятним звернення у справі «Varela Assalino contre le Portugal» (пункт 28, № 64336/01) щодо гарантій публічного судового розгляду. У цій справі заявник просив розглянути його справу в судовому засіданні, однак характер спору не вимагав проведення публічного розгляду. Фактичні обставини справи вже були встановлені, а скарги стосувалися питань права. Європейський суд вказав на те, що відмову у проведенні публічного розгляду не можна вважати необґрунтованою, оскільки під час провадження у справі не виникло ніяких питань, які не можна було вирішити шляхом дослідження письмових доказів. 
У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду, є доцільнішим, ніж усні слухання; розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. 
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість апеляційного розгляду справи у відсутності відповідача (його представника). 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід задоволити частково, з врахуванням наступного. 

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на підставі Погодження Міністерства екології та природних ресурсів України від 05.08.2019р. №5/4-11/8698-19 (а.с. 59), наказу від 13.08.2019р. №216 «Про здійснення позапланового заходу (перевірки)» (а.с. 58), направлення від 13.08.2019р. №586 на проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів (а.с. 57), державними інспекторами Державної екологічної інспекції у Волинській області у період з 14.08.2019 року по 16.08.2019 року було проведено захід державного нагляду (контролю) ТзОВ «Верба-ВВ», за результатами якого складено Акт №367/08.19 від 16.08.2019 р. (а.с. 44-56). 
Зі змісту вказаного Акту від 16.08.2019р. видно, що перевіркою встановлено, що підприємством ТзОВ «Верба-ВВ» порушено вимоги ст.10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», а саме, порушено правила технічної експлуатації установок очистки газів: не розроблені, не затверджені інструкції з експлуатації установок очистки газу відповідно до умов їх роботи; не проводиться контроль ефективності роботи пилогазоочисного устаткування; відсутні паспорта на кожну установку очистки газу; відсутні акти перевірок технічного стану установок очистки газу на джерелі викиду; не ведеться журнал обліку робочого часу установок очистки газу; відсутнє належне розташування та обладнаних місць відбору проб та вимірювання параметрів газопилового потоку згідно ДСТУ8725:2017, ДСТУ8726:2017; не проведено технічне навчання і перевірка знань з правил технічної експлуатації установок очистки газу. 
Крім цього, під час перевірки підприємства спеціалістами відділу інструментально-лабораторного контролю Держекоінспекції в області проведені вимірювання вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел підприємства (котельні), за результатами яких складено Акт відбору проб організованих викидів стаціонарних джерел від 16.08.2019р. №6-19 та Протокол №1 вимірювання вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел паливовикористовуючого обладнання від 16.08.2019р. (а.с. 76, 77). 
Також встановлено, що відносно директора ТзОВ «Верба-ВВ» ОСОБА_1 було складено Протокол №000076 від 16.08.2019 р. про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.188-5 КУпАП, у зв`язку з непредставленням на вимогу посадових осіб органів, які здійснюють державний контроль у галузі охорони навколишнього природного середовища необхідної інформації для якісного проведення позапланової перевірки підприємства, що створило перешкоди у її проведенні, що є порушенням ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», та Постанову про накладення адміністративного стягнення від 22.08.2019р. №001312, якою визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.188-5 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с. 73, 74). 
Крім цього, за результатами вищевказаної перевірки ТзОВ «Верба-ВВ» посадові особи Державної екологічної інспекції у Волинській області видали директору підприємства ОСОБА_1 припис від 20.08.2019 р. №000782. 
Судом апеляційної інстанції також встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 18.09.2019 року, на підставі наказу від 18.09.2019р. №241 (а.с. 72-зв.) та направлення на проведення позапланової перевірки виконання припису ТзОВ «Верба-ВВ» (а.с. 72), старшим державним інспектором Державної екологічної інспекції у Волинській області було проведено захід державного нагляду (контролю) ТзОВ «Верба-ВВ» щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, за результатами якого складено Акт №395/09.19 від 18.09.2019р. (а.с. 61-67). 
Зі змісту вказаного Акту від 18.09.2019р. видно, що перевіркою встановлено порушення підприємством ТзОВ «Верба-ВВ» вимог: - ст.10, ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», а саме, за результатами вимірювання виявлені перевищення встановлених нормативів вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел; - ст.188-5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», що полягає у невиконанні внесених пунктів припису 1, 2, 3 та вимоги п.4 щодо представлення результатів проведення технічних навчань і перевірка знань з правил технічної експлуатації установок очистки газу. Порушені терміни виконання внесеного припису. 
Також встановлено, що відносно директора ТзОВ «Верба-ВВ» ОСОБА_1 було складено Протокол №001020 від 18.09.2019р. про адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ст.188-5 КУпАП, у зв`язку з невиконанням припису від 20.08.2019р. за №000782, що є порушенням ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», та Постанову про накладення адміністративного стягнення від 23.09.2019р. №001306, якою визнано винною ОСОБА_1 у вчинення адміністративного правопорушення за ст.188-5 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 459 грн. (а.с. 69, 70). 
Крім цього, відносно директора ТзОВ «Верба-ВВ» ОСОБА_1 було складено протокол №001019 від 18.09.2019 року про адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.78 КУпАП, у зв`язку з тим, що за результатами інструментально-лабораторного контролю, згідно Акту відбору проб №6-2019 від 16.08.2019р. підприємство допускає перевищення гранично допустимих викидів від котельні підприємства, що є порушенням ст.10, ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» (а.с. 9, 68). 
Постановою про накладення адміністративного стягнення від 23.09.2019р. №001313, визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.78 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 119 грн. (а.с. 8, 71). 

Суд апеляційної інстанції не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання протиправною і скасування постанови про накладення адміністративного стягнення №001313 від 23.09.2019 року, виходячи з наступного. 
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Статтею 1 КУпАП визначено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. 
Частинами 1 та 2 ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Тобто, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви, щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь. 
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП). 
Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Таким чином, особа може бути притягнена до адміністративної відповідальності за наявності доказів вини цієї особи у вчиненні адміністративного правопорушення (проступку). 
Згідно з п.1 ст.247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення та складу адміністративного правопорушення в діях відповідної особи. 
Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Статтею 78 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення порядку здійснення викиду забруднюючих речовин в атмосферу або впливу на неї фізичних та біологічних факторів. 
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». 
Відповідно до частини 1 статті 1 цього Закону, державний нагляд (контроль) – діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. 
Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом. Планові та позапланові заходи здійснюються в робочий час суб`єкта господарювання, встановлений його правилами внутрішнього трудового розпорядку. 
Невиконання приписів, розпоряджень та інших розпорядчих документів органу державного нагляду (контролю) тягне за собою застосування штрафних санкцій до суб`єкта господарювання згідно із законом (ч.9 ст.4 Закону). 
Відповідно до абз.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи територіального органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб`єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб територіального органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред`явили документи, передбачені цим абзацом. 
Так, з матеріалів справи видно, що розглянувши звернення Державної екологічної інспекції України від 25.07.2019р. № 2.5/1445/0/46-19ПЗ, Міністерство екології та природних ресурсів України погодило відповідачу Державній екологічній інспекції у Волинській області проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) на підставі звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому середовище чи безпеці держави, щодо ТзОВ «Верба-ВВ» (а.с. 59). 
Як уже було зазначено та встановлено судом апеляційної інстанції, захід державного нагляду (контролю) ТзОВ «Верба-ВВ» було проведено державними інспекторами Державної екологічної інспекції у Волинській області у період з 14.08.2019 року по 16.08.2019 року на підставі Погодження Міністерства екології та природних ресурсів України від 05.08.2019 р. №5/4-11/8698-19, наказу від 13.08.2019р. №216 «Про здійснення позапланового заходу (перевірки)», направлення від 13.08.2019р. №586 на проведення позапланової перевірки дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. 
Крім цього, відповідача Державну екологічну інспекцію у Волинській області до проведення перевірок позивачем було допущено. 
Таким чином, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про порушення інспектором Державної екологічної інспекції у Волинській області ч.1 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». 
Посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з`ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом (ч.10 ст.4 Закону). 
Статтею 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» встановлено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою. Посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу. За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт. 
Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис. 
Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю). 
Згідно ч.7 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», у разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу. 
Відповідно до ч.8 ст.7 цього Закону, припис – обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку. 
Частиною 1 ст.12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою застосування до суб`єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом. 
Також, статтею 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» встановлено, що підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з  впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів; забезпечувати безперебійну ефективну роботу і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів; здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік; заздалегідь розробляти спеціальні заходи щодо охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру і вживати заходів для ліквідації причин, наслідків забруднення атмосферного повітря; забезпечувати здійснення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин стаціонарних і пересувних джерел та ефективності роботи газоочисних установок; забезпечувати розроблення методик виконання вимірювань, що враховують специфічні умови викиду забруднюючих речовин; використовувати метрологічно атестовані методики виконання вимірювань і повірені засоби вимірювальної техніки для визначення параметрів газопилового потоку і концентрацій забруднюючих речовин в атмосферному повітрі та викидах стаціонарних і пересувних джерел; здійснювати контроль за проектуванням, будівництвом і експлуатацією споруд, устаткування та апаратури для очищення газопилового потоку від забруднюючих речовин і зниження впливу фізичних та біологічних факторів, оснащення їх засобами вимірювальної техніки, необхідними для постійного контролю за ефективністю очищення, дотриманням нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів та інших вимог законодавства в галузі охорони атмосферного повітря; своєчасно і в повному обсязі сплачувати екологічний податок. 
Відповідно до ч.1  ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України. 
Статтею 78 КУпАП передбачено, що викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади або недодержання вимог, передбачених наданим дозволом, інші порушення порядку здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря або перевищення технологічних нормативів допустимого викиду забруднюючих речовин та нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел під час експлуатації технологічного устаткування, споруд і об`єктів - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб від п`яти до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
Перевищення гранично допустимих рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на атмосферне повітря або вплив фізичних та біологічних факторів на атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноваженого органу виконавчої влади у випадках, коли необхідність одержання такого дозволу передбачена законодавством, - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від п`яти до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 

Суд апеляційної інстанції враховує, що із змісту спірної постанови про накладення адміністративного стягнення №001313 від 23.09.2019 року видно, що така винесена за результатами інструментально-лабораторного контролю, згідно Акту відбору проб вмісту забруднюючих речовин в організованих джерелах викидів  №6-2019 від 16.08.2019 р., а саме, підприємство допускає перевищення гранично допустимих викидів від котельні. 
Також, як уже було зазначено вище, згідно Акту перевірки №367/08.19 від 16.08.2019р. видно, що перевіркою встановлено, що підприємством ТзОВ «Верба-ВВ» порушено вимоги ст.10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», а саме, порушено правила технічної експлуатації установок очистки газів: не розроблені, не затверджені інструкції з експлуатації установок очистки газу відповідно до умов їх роботи; не проводиться контроль ефективності роботи пилогазоочисного устаткування; відсутні паспорта на кожну установку очистки газу; відсутні акти перевірок технічного стану установок очистки газу на джерелі викиду; не ведеться журнал обліку робочого часу установок очистки газу; відсутнє належне розташування та обладнаних місць відбору проб та вимірювання параметрів газопилового потоку згідно ДСТУ8725:2017, ДСТУ8726:2017; не проведено технічне навчання і перевірка знань з правил технічної експлуатації установок очистки газу. 
Однак, зі змісту протоколу №001019 від 18.09.2019 року про адміністративне правопорушення видно, що такий складено, у зв`язку з тим, що за результатами інструментально-лабораторного контролю, згідно Акту відбору проб №6-2019 від 16.08.2019р. підприємство допускає перевищення гранично допустимих викидів від котельні підприємства, що є порушенням ст.10, ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря». 
Також, зі змісту спірної постанови про накладення адміністративного стягнення від 23.09.2019 р. №001313, видно, що ОСОБА_1 вчинила правопорушення відповідальність за яке передбачена ст.10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря». 
У Акті перевірки №395/09.19 від 18.09.2019 р. зазначено, що перевіркою, зокрема, встановлено порушення підприємством ТзОВ «Верба-ВВ» вимог ст.10, ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», а саме, за результатами вимірювання виявлені перевищення встановлених нормативів вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел. 
Колегія суддів також звертає увагу на те, що відносно директора ТзОВ «Верба-ВВ» ОСОБА_1 було складено протокол №001019 від 18.09.2019 року про адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.78 КУпАП, однак постановою про накладення адміністративного стягнення від 23.09.2019 р. №001313, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст.78 КУпАП. 
Крім цього, у протоколі №001019 від 18.09.2019 року вказано, що правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.78 КУпАП було вчинено ОСОБА_1 18.09.2019 року за результатами інструментально-лабораторного контролю згідно Акту відбору проб вмісту забруднюючих речовин в організованих джерелах викидів  №6-2019 від 16.08.2019 р.. 
Таким чином, зміст матеріалів справи про адміністративне правопорушення містить суперечливі відомості щодо дати і суті вчиненого порушення, а також щодо кваліфікації дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
При цьому, у спірній постанові №001313 від 23.09.2019 р. не вказана дата порушення та не конкретизовано суть вчиненого порушення, зокрема, і щодо того наскільки перевищено технологічні нормативи допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел під час експлуатації, куди та в який спосіб здійснювались такі викиди, а також не зазначено викид яких саме забруднюючих речовин здійснювався понад допустимі норми. 
У зв`язку із наведеним, оскаржена позивачем постанова про накладення адміністративного стягнення №001313 від 23.09.2019 року, якою до позивача застосовано адміністративне стягнення у виді 119 грн. штрафу, є протиправною та підлягає скасуванню. 
Разом з тим, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що протокол №6-2019 від 21.08.2019р. вимірювань вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел (а.с. 11) не відповідає додатку 1 наказу Міністерства екології та природних ресурсів України №179 від 19.04.2013р., оскільки цей протокол не покладений в основу спірної постанови від 23.09.2019 року. 

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі. 
Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі. 
Європейський суд з прав людини, судова практика якого в силу приписів  статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, у справі «Федорченко та Лозенко проти України» зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом». 
З врахуванням конституційного принципу правової держави усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь. 
За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови від 23.09.2019 року, судом першої інстанції не було враховано факту того, що її винесено з порушенням вимог чинного законодавства та принципів обґрунтованості прийняття рішень, що суперечить приписам статті 2 КАС України, а тому постанова Державної екологічної інспекції у Волинській області про накладення адміністративного стягнення №001313 від 23.09.2019 р. підлягає скасуванню. 
Суд же першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, не врахував (не спростував) доводів позивача по суті розглядуваних правовідносин, дійшов до передчасного висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, та помилково керуючись Правилами дорожнього руху України та пунктом 3 частини 3 статті 286 КАС України необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог. 
Таким чином, з врахуванням приписів частини 3 статті 286 КАС України, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що необхідно визнати протиправною і скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №001313 від 23.09.2019р., а справу про адміністративне правопорушення відносно позивача направити на новий розгляд до Державної екологічної інспекції у Волинській області. 
За результатами нового розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1 , компетентному органу (посадовій особі) необхідно всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати фактичні обставини справи, розглянути справу в точній відповідності з законом, в тому числі із дотриманням порядку провадження та дотриманням прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і за результатами розгляду – прийняти законне та обґрунтоване рішення (постанову). 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задоволити частково, рішення суду першої інстанції від 17.02.2020 року необхідно скасувати і прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст.ст.  243,  272,  286,  308,  310,  315,  317,  321,  322,  325,  328 КАС України, суд 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задоволити частково. 
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 лютого 2020 року в адміністративній справі №161/16790/19 за позовом ОСОБА_1 до Державної екологічної інспекції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення – скасувати і прийняти нову постанову. 
Позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №001313 від 23.09.2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.78 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 119 грн.. 
Справу про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.78 КУпАП направити на новий розгляд до Державної екологічної інспекції у Волинській області. 
У задоволенні решта позовних вимог ОСОБА_1 – відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення (прийняття) і в касаційному порядку не оскаржується. 
Головуючий:	 	В. В. Гуляк	
Судді:	 	О. М. Довгополов	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Повний текст постанови складено 19.06.2020 року