ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" травня 2020 р.                              Справа № 910/10470/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Попікової О.В.
суддів:            Євсікова О.О. 
          Корсака В.А. 
 
розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства «Київтранспарксервіс»
на рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 (повний текст складено 27.12.2019)
у справі № 910/10470/19 (суддя Демидов В.О.)
за позовом Комунального підприємства «Київтранспарксервіс»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Гром»
про визнання договору таким, що припинився та зобов`язання вчинити дії

за участю секретаря судового засідання Руденко Н.С.
за участю представників сторін:
від КП «Київтранспарксервіс» - Шурда О.В. адвокат (посвід. №000672 від 23.03.2019)
від ТОВ «Авто Гром» - Сабадин А.В. адвокат (посвід. №6332/10 від 08.12.2017)

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст і підстави позовних вимог.
Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс" (надалі позивач/скаржник/ КП "Київтранспарксервіс") звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Гром" (надалі відповідач/ ТОВ «Авто Гром») про визнання договору таким, що припинився та зобов`язання звільнити паркувальний майданчик.
Обґрунтовуючи підстави позову позивач зазначає, що під час обстеження майданчику для паркування, представниками позивача було встановлено порушення відповідачем умов договору №ДНП-2017-12/66 щодо: - паркування автомобілів у більшій кількості, ніж визначено умовами договору,  - відсутня розмітка місць для паркування, - відсутні позначки місць пільгового паркування, тощо. Позов мотивований вимогами статей 526, 530, 627, 628,  651 ЦК України, статті 188 ГК України, та умовами договору №ДНП-2017-12/66.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі №910/10470/19 в задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що позивачем не доведено підстав, передбачених укладеним між сторонами договором, для розірвання договору в односторонньому порядку.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Позивач, не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить рішення скасувати, а позов задовольнити. Зокрема скаржник зазначає, що відповідачем порушено п. 2.2.3. договору, що надає право позивачу на дострокове розірвання договору в порядку п. 6.5. договору. Наголошує на тому, що судом першої інстанції невірно кваліфіковано правову природу укладеного між сторонами договору, а тому неправильно застосовані норми матеріального права.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті. Позиції учасників справи.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2020 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Попікова О.В., судді: Євсіков О.О., Корсак В.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2020 апеляційну скаргу КП "Київтранспарксервіс" залишено без руху. 
18.02.2020 скаржником подано клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КП "Київтранспарксервіс"; розгляд справи призначено на 23.03.2020.
Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 23.03.2020 та від 06.04.2020 розгляд апеляційної скарги відкладався у зв`язку із запровадженням Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 (із наступними змінами та доповненнями) та продовженням на всій території України карантину.
17.03.2020 від відповідача у справі надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому він заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду з мотивів, у ньому викладених. 
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
08.12.2017 між КП "Київтранспарксервіс" (сторона-1) та ТОВ "Авто Гром" (сторона-2) укладено договір ДНП-2017-12/66 про надання права на експлуатацію фіксованих місць паркування (далі - договір), відповідно до умов п. 1.1 якого сторона-1 надає за плату стороні-2 право на організацію та експлуатацію 54 місць для платного паркування транспортних засобів, а також 6 спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів, що розташовані на паркувальному майданчику за адресою: Деснянський район, вул. Мілютенка, 28, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва (далі - фіксовані місця для паркування), а також здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхнього автотранспорту.
Відповідно до умов п. 1.3 договору в редакції додаткової угоди №1 від 29.12.2017, фіксовані місця для паркування вважаються переданими в експлуатацію сторони-2 з моменту підписання відповідного акту приймання-передачі паркувального майданчика. 
Сторона-1 здійснює контроль за виконанням умов цього договору, а також за дотриманням стороною-2 Правил паркування транспортних засобів, затверджених Постановою КМУ від 03.12.2009 № 31342, та Правил благоустрою м. Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051, на фіксованих місцях для паркування (п. 2.1.1 договору).
За умовами п. 2.1.2 договору сторона-1 має право доступу на фіксовані місця для паркування для здійснення моніторингу та обстеження даної території. Здійснює моніторинг та обстеження території фіксованих місць для паркування. Виявлення за результатами моніторингу та обстеження території фіксованих місць для паркування кількості автомобілів, які не відповідають схемі ОДР, є підставою для внесення змін до схеми ОДР шляхом збільшення на відповідну кількість автомобілів.
Відповідно до п. 2.2.3 договору сторона-2 здійснює експлуатацію фіксованих місць для паркування згідно з вимогами чинного законодавства України, в тому числі Правилами паркування, у відповідності до умов цього договору, схеми організації дорожнього руху, виключно за цільовим призначенням.
Пунктом 6.1 договору в редакції додаткової угоди №1 від 29.12.2017 сторони погодили, що цей договір вступає в силу з 01.01.2018  і діє до 31.12.2020. Період оплати за даним договором починається з моменту підписання відповідного акту приймання-передачі паркувального майданчика.
Згідно з п. 6.5 договору сторона-1 має право достроково розірвати цей договір в односторонньому порядку у будь-якому з наступних випадків: а) у випадку, якщо сторона-2 не здійснила оплату в обсязі, встановленому розділом 3 цього договору, і таке порушення триває більше ніж 30 календарних днів; б) у випадку використання стороною-2 фіксованих місць для паркування не за цільовим призначенням; в) в інших випадках, передбачених законодавством України та (або) цим договором. 
Про дострокове розірвання договору відповідно до п. 6.5 цього договору, сторона-1 надсилає стороні-2 письмове повідомлення не менш, ніж за 15 календарних днів до дати розірвання договору. Повідомлення про розірвання договору надсилається в порядку, визначеному у п. 8.4 даного договору (п.6.6 договору).
01.10.2018 сторони підписали акт приймання-передачі паркувального майданчика на 60 машино-місць за адресою: м. Київ, Деснянський район, вул. Мілютенка, 28 в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва.
01.04.2019 КП "Київтранспарксервіс"  здійснено обстеження майданчику для паркування за адресою: м. Київ, Деснянський район, вул. Мілютенка, 28, за результатами якого складено Акт від 01.04.2019. Вказаним обстеженням встановлено, що на території здійснюється діяльність з паркування транспортних засобів. Територія майданчику огорожена парканом, розташовано приміщення охорони та встановлено ворота. Також в матеріалах справи наявна службова записка начальника відділу фінансово-економічної безпеки від 01.04.2019, у якій зазначено, що на момент обстеження території майданчика виявлені наступні недоліки: на території було припарковано понад 140 автомобілів, всупереч схемі ОДР; територія майданчика не прибрана; відсутня розмітка місць для паркування згідно схеми ОДР; відсутні позначки місць пільгового паркування; відсутні знаки регулювання дорожнього руху 5.38.1, 7.14. В ході бесіди з охоронцем (відмовився повідомити свої анкетні данні) останній повідомив, що будь яке пільгове паркування на території майданчика не передбачено, та також він працює без будь-яких трудових угод з ТОВ Авто Гром".
Позивач листом від 03.04.2019 №053/05-983 повідомив відповідача про розірвання договору в односторонньому порядку з 18.04.2019 з вимогою звільнити майданчик в термін до 03.05.2019. Обґрунтований вказаний лист тим, що відповідачем порушено п. 2.2.3. договору в частині фактичного використання більшої площі під паркування ніж передбачено умовами договору, схемою Організації дорожнього руху та Рішенням Київської міської раді від 23.06.2011 №242/5629, і такі порушення є підставою для розірвання договору на підставі пп. 6.5. договору в односторонньому порядку.
Проте відповідач проігнорував вказаний лист та майданчик не звільнив. Наведені обставини слугували підставою для звернення до суду із згаданим  позовом. 
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови. 
Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1 статті 762 ЦК України).
Згідно з ч. 1 статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Отже, ознаками договору найму   (оренди) є: - надання певного майна особою, яка уповноважена ним розпоряджатися, у володіння та користування (або тільки у користування) іншій особі без переходу до такої особи права власності; - має тимчасовий характер. По закінченні строку оренди майно повертається наймодавцю; - завжди оплатний: наймач завжди має сплачувати наймодавцеві за користування майном.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що укладений між позивачем та відповідачем договір за своєю правовою природою є договором найму, адже йому притаманні усі риси такого виду договорів. Крім того, у постанові Верховного Суду у складі  колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.06.2018 у справі №910/8413/17 висловлена правова позиція про те, що подібний договір є договором найму майнових прав, оскільки предметом договору є передача стороною 1 за плату стороні 2 на організацію та експлуатацію місць для платного паркування транспортних засобів та спеціальних місць для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять інвалідів.
Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 та 2 статті 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Згідно з ч. 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Згідно з  ч. 1 статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.
Частинами 1 та 3 статті 291 ГК України встановлено, що одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.
Статтею 598 ЦК України встановлено основне правило щодо можливості припинення зобов`язання лише на підставі договору або закону. При цьому припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.
З аналізу норм статей 651 ЦК України та 188 ГК України вбачається, що за загальним правилом, встановленим чинним як господарським, так і цивільним законодавством, зміна та розірвання господарських та цивільних договорів допускається лише за згодою сторін або в судовому порядку (у разі відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу/пропозицію про розірвання договору).
З огляду на наведені норми законодавства суд апеляційної інстанції зазначає, що за загальним правилом зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін в порядку, встановленому статтею 188 ГК України. Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного суду від 17.10.2019 у справі № 922/3249/18).
Як вказувалося вище, у пункті 6.5. договору сторони  погодили право позивача (сторони-1) на дострокове розірвання цього договору в односторонньому порядку за наведених в ньому підстав. Позивач, як зазначалося вище, обґрунтовував свої позовні вимоги підпунктом в) п. 6.5., відповідно до якого він має право на дострокове розірвання договору в односторонньому порядку в інших випадках, передбачених законодавством України та (або) цим договором. Як на іншу підставу, наявність якої надає йому право на розірвання договору в односторонньому порядку, позивач посилався на п. 2.2.3 договору. Відповідно до вказаного пункту договору, сторона 2 (відповідач) здійснює експлуатацію «Фіксованих місць для паркування» згідно з вимогами чинного законодавства України, в тому числі Правилами паркування, у відповідності до умов цього договору, схеми організації дорожнього руху виключно за цільовим призначенням. В позовній заяві позивач, про що вказувалося вище, зазначає про те, що відповідач використовує більшу кількість місць для паркування автомобілів, аніж передбачено договором.
Однак, як вірно зазначив місцевий господарський суд, п. 2.1.2. договору сторони узгодили, що виявлення за результатами моніторингу та обстеження території «Фіксованих місць для паркування» кількості автомобілів, які не відповідають схемам організації дорожнього руху, є підставою для внесення змін до схеми організації дорожнього руху шляхом збільшення на відповідну кількість автомобілів.
Тобто, сторони (позивач та відповідач), будучи вільними в укладенні договору, при визначенні його умов, передбачили таку ситуацію як виявлення кількості автомобілів на «Фіксованих місцях для паркування», які не відповідають схемам організації дорожнього руху, так само як і передбачили шляхи вирішення такої ситуації - внесення змін до схем організації дорожнього руху, а не дострокове розірвання в односторонньому порядку за ініціативою сторони 1 за договором цього договору. Отже, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду про те, що позивачем не доведено такої узгодженої позивачем та відповідачем у договорі підстави для дострокового розірвання цього договору на вимогу позивача як використання на фіксованих місцях для паркувань кількості автомобілів, які не відповідають схемам організації дорожнього руху.
Як зазначалося вище, підстави для дострокового розірвання (припинення) договору також можуть бути передбачені і в законодавстві України.
Так, відповідно до статті 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.
Згідно з статтею 783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо: 1) наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі; 2) наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі; 3) наймач своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження речі; 4) наймач не приступив до проведення капітального ремонту речі, якщо обов`язок проведення капітального ремонту був покладений на наймача.
Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 у справі № 814/803/17 визначальним принципом господарського судочинства є змагальність сторін.
Згідно з частинами першою - четвертою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Також, одним із принципів господарського судочинства є принцип диспозитивності, який відповідно до статті 14 ГПК України полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Положеннями статті 77 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Позивачем не наведено жодної підстави, передбаченої статтями 782 та 783 ЦК України, які б надавали йому право на дострокове припинення або розірвання договору з підстав, передбачених законодавством України, як це встановлено у п.п. в) п. 6.5. договору.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі № 910/10470/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.
Стосовно доводів скаржника про те, що місцевий господарський суд дійшов невірного висновку щодо відсутності передбачених договором підстав для розірвання договору, колегія суддів зазначає, що висновки суду першої інстанції зроблені на підставі наявних в матеріалах справи документів, є перевіреними судом апеляційної інстанції, про що зазначено у мотивувальній частині даної постанови. Відповідні доводи скаржника про наявність договірних підстав для дострокового припинення (розірвання) договору є ідентичними доводам позовної заяви, їм надана правова оцінка як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції і відхилені як такі, що не відповідають умовам укладеного між сторонами договору.
Відносно доводів скаржника про невірну кваліфікацію судом першої інстанції правової природи договору, укладеного між позивачем та відповідачем, колегія суддів зазначає, що місцевим господарським судом надано вірну кваліфікацію правовій природі вказаного договору - договір найму (оренди), що співпадає з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеній у постанові від 11.06.2020 у справі №910/8413/17, яка була ухвалена пізніше ніж постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.06.2018 у справі №910/20720/16. 
При цьому слід зауважити, що правова оцінка згаданого договору апелянтом як договору про надання послуг, не впливає на загальний порядок  і  правила розірвання господарських договорів, та відсутність підстав для задоволення згаданого позову. 
Інших доводів про порушення місцевим господарським судом норм матеріального чи процесуального права апеляційна скарга не містить.
Судові витрати.
У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги у відповідності до статті 129 ГПК України покладаються на апелянта.
Керуючись статтями 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" на рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі №910/10470/19 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.12.2019 у справі №910/10470/19  залишити без змін.
3. Матеріали справи №910/10470/19 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.
Повний текст постанови суду складено та підписано - 14.05.2020.

Головуючий суддя                                                            О.В. Попікова 

Судді                                                                                О.О. Євсіков

                                                                                В.А. Корсак