П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 червня 2020 р.	м. Одеса	Справа № 540/2399/19	

Час і місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:
10:23 год., м. Херсон;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
13.01.2020 року;
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.
П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                              Головуючого судді – Єщенка О.В.
                  суддів                     – Димерлія О.О.
                                                                         – Танасогло Т.М.
                  За участю: секретаря - Іщенка В.О.
                      представника апелянта - Пашанової А.В.
                      
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 9 січня 2020 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй Мир" до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Строй Мир" звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень до позову, просило визнати протиправним та скасувати рішення  Митниці ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі від 28.10.2019 року №UA5080300/2019/000043/2 про коригування митної вартості товарів.
В обґрунтування позову зазначено, що висновки контролюючого органу про заниження позивачем митної вартості товару та неможливість її визначення за ціною контракту зроблені в результаті неналежного аналізу поданих до митного оформлення документів. Під час митного оформлення товару позивачем надано всі матеріали, передбачені митним законодавством та які підтверджують митну вартість товару за основним методом. Отже, для перевірки правильності її визначення у митного органу не виникло підстав для витребування додаткових документальних підтверджень заявленої митної вартості товару. Зазначені обставини беззаперечно свідчать про те, що рішення про коригування митної вартості не ґрунтується на законі, прийнято без достатніх правових підстав, а тому підлягає скасуванню.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 9 січня 2020 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Строй Мир" задоволено у повному обсязі. Суд визнав протиправним та скасував рішення Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 28.10.2019 року №UA5080300/2019/000043/2 про коригування митної вартості товарів.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що під час митного оформлення товару позивачем подано відповідачу повний та достатній пакет документів на підтвердження кількісних і вартісних показників імпортованого товару, повноти і достовірності митної вартості товару, заявленої позивачем за основним методом, а отже визначена позивачем митна вартість товарів відповідає вимогам митного законодавства. В свою чергу, відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
Ці обставини суд першої інстанції вважав достатніми для висновку про те, що відповідачем не надано переконливих доказів, які підтверджують правомірність прийняття оскаржуваного рішення щодо коригування митної вартості, а відтак - про задоволення адміністративного позову та скасування рішення суб`єкта владних повноважень.
В апеляційній скарзі Чорноморська митниця Держмитслужби, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову та клопотанні про стягнення витрат на правову допомогу.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулює спірні правовідносини, та помилково не враховано те, що під час митного контролю товарів за митною декларацією, поданою позивачем, спрацював програмний комплекс автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР), сформовані форми контролю щодо можливого заниження митної вартості товарів. Вказане зумовлює митний орган здійснити перевірку правильності визначення митної вартості із урахуванням даних щодо митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; провести перевірку даних, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів та витребувати у декларанта додаткові документи, а у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України - прийняти рішення про коригування митної вартості. З огляду на те, що за наданими до митного оформлення товару документами не можливо було підтвердити його митну вартість за ціною договору через їх неповноту, а додатково подані на вимогу митного органу матеріали не спростували сумніви контролюючого органу у заниженні митної вартості товару, відповідачем правомірно проведено коригування митної вартості товару згідно оскаржуваного рішення.
Судом першої інстанції встановлено та як підтверджується матеріалами справи, 05.01.2018 року між Компанією HEFEI HUALING CO., LTD (Китай) та ТОВ "Строй Мир" укладено контракт №CH-UA-18/01/05, відповідно до якого Компанія HEFEI HUALING CO., LTD (Китай)  зобов`язується на умовах CIF - Одеса / Чорноморськ / Южний (Україна) продати, а ТОВ "Строй Мир" оплатити та прийняти "Товар" - холодильне обладнання та запчастини до нього в номенклатурі, кількості та по ціні згідно супровідним документам.
Відповідно до п. 1.2 Контракт діє протягом трьох років з моменту його підписання 05.01.2018 року по 05.01.2021 року.
Згідно із п. 3.1 Контракту поставка товару здійснюється на умовах CIF/ODESSA/CHORNOMORSK/YUZHNIY згідно Інкотермс 2010.
Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Контракту ціна за одиницю товару зазначена в товаросупровідних документах.
Загальна сума контракту складає 5 000 000 дол. США. Ціни, зазначені в дійсному контракті включають в себе вартість пакування, маркування, в яких поставляється товар.
Згідно із п.п. 5.1, 5.2, 5.3, 5.5 Контракту валютою контракту - долари США.
Валютою платежу може бути валюта контракту або інша валюта, перерахована в валюту контракту по курсу Національного банку України на дату платежу.
Місце платежу - валютні реквізити продавця, зазначені у контракті або в доповненні до нього (додаткових угодах, інвойсах, специфікаціях), які є невід`ємною частиною даного Контракту.
Умови оплати: 100% оплата протягом 30 днів після одержання товару на склад покупця в Україні.
Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 Контракту строк фактичної передачі товару не пізніше 45 днів від дати підтвердження замовлення покупцем.
Перелік товаросупровідних документів: 3 оригінали та 3 копії морських коносаментів з описом вантажу та вантаженої кількості; 2 оригінали специфікації; 3 оригінали комерційного рахунку-фактури; 3 оригінали пакувального листа; 1 копія експортної декларації.
Додатковою угодою від 05.03.2018 року до Контракту від 05.01.2018 року №CH-UA-18/01/05 сторонами внесено зміни у реквізити покупця товару.
Додатковою угодою від 10.09.2019 року до Контракту від 05.01.2018 року №CH-UA-18/01/05 сторонами визначено, що за умовами оплати здійснюється 100% оплата по інвойсу MDRHZKP190625000039С від 10.09.2019 року перед суднозаходом. Також, визначено реквізити, за якими покупець має здійснити оплату товару.
Відповідно до умов Контракту позивач отримав товар - морозильники типу "скриня" місткістю 142 л., побутові, нові, хладогент R600a, загальна кількість 214 шт. Не містить озоноруйнівних речовин. Не містить у своєму складі передавачів, або передавачі та приймачі. Не пілягає під товари військового призначення та подвійне використання – код товару 84183020.
Для здійснення митного оформлення товару до сектору митного оформлення митного поста "Херсон - центральний " Митниці ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі позивачем 28.10.2019 року подано митну декларацію № UA508030/2019/007496.
Митна вартість товару визначена за першим методом: за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, та склала 10 368,30 дол. США.
На підтвердження правильності визначення митної вартості товару позивачем до митного оформлення подано: Контракт від 05.01.2018 року №CH-UA-18/01/05 та додаткові угоди до Контракту; пакувальний лист б/н від 10.09.2019 року; комерційний інвойс від 11.09.2019 року MDRHZKP190625000039С; платіжне доручення від 16.10.2019 року №96; коносамент від 11.09.2019 року №584523941; автотранспортну накладну від 25.10.2019 року №988; технічні характеристики від 10.07.2019 року.
Водночас, під час митного оформлення товару за допомогою автоматизованої системи аналізу та управління ризиками виявлено ризики, а саме, сформовано перелік попереджень щодо декларанта та обов`язкових митних процедур, які полягали у необхідності перевірки достовірності декларування витрат на транспортування, посиленні контролю правильності визначення митної вартості товарів, витребуванні документів, які підтверджують митну вартість товарів та її складові.
Так, митним органом зазначено, що у наданому до митного оформлення рахунку-фактурі від 10.09.2019 року №MDRHZKP190625000039С відсутнє посилання на контракт, на виконання якого він виданий, а також банківські реквізити продавця. Водночас, митним органом зазначено про те, що для правильності визначення митної вартості товару необхідно подати страхові документи і документи, які містять відомості про вартість страхування.
Також, митний орган вказав, що додатково наданий прайс-лист має адресний характер та суб`єктивну спрямованість, що суперечить суті прайс-листа як комерційної пропозиції необмеженій кількості потенційних покупців. У додатково наданій комерційній пропозиції виробника товару від 01.09.2019 року, адресованій ТОВ "Строй Мир", відсутня інформація щодо терміну дії цін, тобто не можливо прослідкувати чи діяли зазначені у комерційних пропозиції ціни на день виставлення специфікації до контракту.
У тому числі, митний орган врахував, що рівень вартості товару значно нижчий від рівня митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну.
З огляду на те, що декларантом не подано усі необхідні документи, а саме: страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; враховуючи результати консультацій, митний орган дійшов висновку про те, що заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку із тим, що заявлено не повні відомості про митну вартість та її складові, а документи надані для підтвердження митної вартості містять розбіжності, відтак - митна вартість підлягає коригуванню та визначенню за резервним методом відповідно до ст. 60 Митного кодексу України.
При цьому, митний орган зазначив, що попередні методи не застосовуються, оскільки подано не усі необхідні документи, які підтверджують митну вартість товару, а також через невідповідність ціни угоди інформації, що наявна у митного органу. Також, перешкодою у застосуванні попередніх методів полягає у відсутності інформації за ціною угоди щодо ідентичних (аналогічних) товарів та інформації щодо числового значення витрат для цілей вирахування вартості, а також інформації щодо складових для обчислення вартості товару. 
За результатами перевірки митної декларації, а також документів, наданих відповідно до Митного кодексу України, відповідачем прийнято, зокрема, рішення про коригування митної вартості товарів від 28.10.2019 року №UA508030/2019/000043/2.
Не погоджуючись із коригуванням митної вартості товару, посилаючись на безпідставність і необґрунтованість рішення відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про його неправомірність та скасування.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів (пункт 1 частини 2 статті 52 Кодексу (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин)).
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Таким чином, митна вартість товарів має підтверджуватись вищезазначеними та можуть підтверджуватись іншими документами, з яких вбачається ціна товару, фактично сплачена або яка підлягає сплаті за ці товари.
Митна вартість визначається самостійно декларантом, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.
У разі, якщо документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України).
Згідно із ст. 54 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Частинами 1, 2 ст. 55 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Разом з цим, за правилами цієї статті, прийняте органом доходів і зборів рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.
За змістом ст. 57 Митного кодексу України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Аналіз наведених норм показав, що обов`язок доведення митної вартості товару покладається на позивача, а митний орган, у випадку наявності сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, може витребувати додаткові документи. При цьому такі сумніви мають бути обґрунтованими, а дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.
Колегія суддів звертає увагу на те, що наявність підстав для витребування митним органом додаткових документів для підтвердження митної вартості товару не може обумовлюватись лише формальними обставинами, які цей орган підводить під сумнівність митної вартості. Лише за наявності підстав, визначених чинним законодавством, митний орган повинен витребовувати, а позивач - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати сумніви митниці.
Водночас, апеляційний суд враховує, що під час митного оформлення товару позивачем подано митниці, у тому числі, митну декларацію; зовнішньоекономічний договір та додаткові угоди до вказаного договору; інвойс та платіжне доручення про перерахування коштів на рахунок нерезидента; пакувальний лист та транспортну накладну, в яких містяться відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.
Отже, відповідно до ст. 53 Митного кодексу України під час митного оформлення товару позивачем подано документи, за якими має підтверджуватись заявлена митна вартість.
Разом з цим, судом першої інстанції вірно враховано, що за цими документами вбачається вид постановленого товару, його кількість, характеристики, вартість, оплата тощо.
У тому числі, інвойс містить відомості про товар, який підлягає оплаті, про його кількість, загальну вартість. Ці дані відповідають і специфікації на постановлений товар.
При цьому, судом першої інстанції вірно зазначено, що рахунок - фактура (інвойс) - у міжнародній комерційній практиці документ, який надається продавцем покупцю і містить перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони постачаються покупцю, формальні особливості товару (колір, вагу та ін..), умови поставки та відомості про відправника та отримувача, а отже є необґрунтованими доводи контролюючого органу про неможливість врахувати вказаний документ як підтвердження вартісних показників товару через не наведення у документі даних щодо зовнішньоекономічного договору та банківських реквізитів нерезидента, за якими підлягає проведенню оплата за товар.
Разом з цим, судом першої інстанції вірно враховано, що поставка товару імпортованого позивачем згідно контракту від 05.01.2018 року №CH-UA-18/01/05 здійснювалась на умовах CIF Одеса/CIF Чорноморськ (Іллічівськ)/CIF Южний, Україна  за правилами Інкотермс 2010.
Згідно Офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів, видання МТП №560 в редакції з 01.01.2011 року, Інкотермс-2010 CIF (Cost, Insurance and Freight (... named port of destination) - вартість, страхування і фрахт (... назва порту призначення). Термін "вартість, страхування та фрахт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний понести витрати та оплатити фрахт, необхідні для доставки товару до названого порту призначення, проте, ризик втрати чи пошкодження товару, а також будь-які додаткові витрати, спричинені подіями, що виникають після здійснення поставки, переходять з продавця на покупця. За умовами CIF на продавця покладається обов`язок забезпечення морського страхування на користь покупця проти ризику втрати чи пошкодження товару під час перевезення.
Таким чином, обов`язок забезпечити страхування товару покладається на продавця, у тому числі шляхом укладення відповідного договору та сплати страхових внесків, а відповідно ці витрати включаються у ціну зовнішньоекономічного договору, чим спростовується висновок контролюючого органу про необхідність підтверджувати позивачем під час митного оформлення товару його вартість документами, пов`язаними із страхуванням цього товару.
З огляду на те, що під час митного оформлення товару позивачем подано всі матеріали, які передбачені митним законодавством, і дозволяють ідентифікувати постановлений товар, встановити його фактичну ціну, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість доводів митниця про не підтвердження підприємством заявленої митної вартості товару та необхідність проведення її коригування згідно оспорюваного рішення.
Відповідачем не наведені обставини та докази, яким чином надані документи порушують чи не відповідають вимогам митного законодавства.  Більш того, відповідно до положень Митного кодексу України застосування Генеральної угоди з тарифів і торгівлі можливе лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст. 58-63 Митного кодексу України.
Необґрунтованими також залишаються доводи контролюючого органу про неможливість прийняття до уваги даних прайс-листа на поставлений товар через відсутність у ньому відомостей про строк дії даного документа, з огляду на те, що цей документ не має договірного характеру та не впливає на виникнення чи припинення певних зобов`язань сторін договору.
При цьому, посилання митного органу на наявність інформації про іншу вартість подібного товару не можуть вважатись обґрунтованими, оскільки у спірному випадку позивач діяв на підставі Контракту, визначених в ньому умов та цін, що підтверджується наданими до митної декларації документами, додатковою угодою та специфікацією до контракту. Відповідні умови контракту належним чином узгоджені між сторонами, тобто випливають із господарської діяльності позивача та його контрагента.
Діюче законодавство надає право сторонам угоди визначати умови господарських операцій за певною домовленістю у цих операціях, що і було дотримано підприємствами.
Отже, самостійне визначення контролюючим органом ціни товару не може впливати на права та обов`язки сторін Договору, за умови їх підтвердження належними документами. Таким правом чинним законодавством відповідача не наділено.
У зв`язку із чим, не обґрунтованими є доводи митниці про те, що відомості про митну вартість товарів були неповними, не конкретизовані, не зазначено, які витрати як складові митної вартості товарів не підтверджені або не включені.
З огляду на те, що митницею належним чином не обґрунтовано, в чому полягає розбіжність у поданих документах та як це впливає на числові значення показників митної вартості або яких відомостей не містять ці документи та які саме документи необхідно надати для їх підтвердження тощо, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що неподання позивачем всіх додатково витребуваних митницею документів не є безумовною підставою для відмови у митному оформленні за заявленою декларантом  митною вартістю.
Заявлення товару за нижчою ціною, ніж рівень цін за такі ж (аналогічні) товари, дані про які містяться в Єдиній автоматизованій інформаційній системі, не є самостійною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю. Ці обставини лише додатково підтверджують не здійснення контролюючим органом аналізу поданих позивачем на митне оформлення товару документів, які безпосередньо розкривають зміст митної вартості імпортованого підприємством товару.
Разом з цим, апеляційний суд враховує, що надані позивачем до митного оформлення документи передбачені умовами зовнішньоекономічного договору, за цими матеріалами вбачаються вартісні та кількісні характеристики товару, тобто відображають ціну, визначену підприємством у вигляді його митної вартості.
При цьому, відомості у цих матеріалах не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації та не свідчать про те, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.
У зв`язку із цим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем не обґрунтовано ті обставини, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, у тому числі причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визначено за ціною договору та які призвели до виникнення у митного органу сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів.
Колегія суддів вважає, що встановлення в судому порядку необґрунтованості коригування митної вартості товару та відмови у його митному оформленні в силу приписів норм митного законодавства є беззаперечною підставою для скасування рішення, що прийняте на підставі неправомірних висновків митного органу.
Враховуючи викладене, оскільки відповідачем необґрунтовано не враховано документи, за якими декларантом заявляється митна вартість, коригування митної вартості проведено не у відповідності до норм митного законодавства, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено підстави для скасування оспорюваного рішення митниці.
Водночас, рішенням суду не було стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати позивача на правову допомогу, що свідчить про необґрунтованість вимог апеляційної скарги і в цій частині.   
Рішення суду першої інстанції викладено достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.
Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби – залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 9 січня 2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено та підписано 19.06.2020 року.

   Головуючий суддя:                                                            О.В. Єщенко
                             
                            судді:                                                            О.О. Димерлій
                                                                                                    
                                                                                                               Т.М. Танасогло