УХВАЛА

11 березня 2020 року 
Київ
справа №824/301/19-а
адміністративне провадження №К/9901/3759/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Радишевської О.Р.,
суддів - Кашпур О.В., Уханенка С.А.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від                 17 грудня 2019 року в справі №824/301/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, у якому просив: 
- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області №117 від 19 лютого 2019 року про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області №25 від 19 лютого 2019 року про звільнення зі служби в поліції за підпунктом 6 частини 1  статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби і наказ №28 о/с від 25 лютого 2019 року про внесення змін до наказу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області № 25 о/с від 19 лютого                 2019 року в частині звільнення;
- поновити на посаді заступника начальника сектору кримінальної поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області з 25 лютого 2019 року;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області за рахунок бюджетних асигнувань грошове утримання за час вимушеного прогулу з         26 лютого 2019 року по день поновлення на службі з розрахунку 233,84 грн за кожний календарний день вимушеного прогулу.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від    17 грудня 2019 року, позов задоволено:
- визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області №117 від 19 лютого 2019 року "Про застосування дисциплінарного стягнення" в частині застосування до заступника начальника сектору кримінальної поліції Шевченківського відділення поліції Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області майора поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;
- визнано протиправними і скасовано накази Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області №25 о/с від 19 лютого 2019 року "По особовому складу" і №28 о/с від 25 лютого 2019 року "По особовому складу" в частині звільнення із служби в поліції за пунктом 6 частини 1 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України)  статті 77 Закону України "Про національну поліцію"  майора поліції ОСОБА_1 , заступника начальника сектору кримінальної поліції Шевченківського відділення поліції Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, з 25 лютого 2019 року;
- поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника сектору кримінальної поліції Шевченківського відділення поліції Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області з 26 лютого 2019 року;
- стягнуто з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на    користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 лютого 2019 року по 26 липня 2019 року в сумі 24085,52 грн;
- рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника сектору кримінальної поліції Шевченківського відділення поліції Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення суми за один місяць звернено до негайного виконання.
03 лютого 2020 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року в справі №824/301/19.
11 лютого 2020 року ухвалою Касаційного адміністративного суду визнано неповажними причини пропуску Головним управлінням Національної поліції в Чернівецькій області строку на касаційне оскарження; касаційну скаргу залишено без руху; надано скаржнику строк у десять днів із дня вручення копії ухвали для усунення недоліку касаційної скарги шляхом зазначення інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів.
08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), внесені Законом України від 15 січня                2020 року №460-IX, за правилом пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві те перехідні положення» якого касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
За наведених підстав питання відповідності касаційної скарги вимогам процесуального закону вирішується за правилами КАС України, що діяли на час подання касаційної скарги. 
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Статтею 329 КАС України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів із дня його проголошення.
У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється із дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті                         333 цього Кодексу.
На виконання вимог ухвали Суду скаржник подав заяву про усунення недоліку касаційної скарги, долучивши до неї конверт від Сьомого апеляційного адміністративного суду, в якому направлялася копія постанови від 17 грудня 2019 року, а також роздруківку із офіційного сайту ПАТ «Укрпошта» з інформацією про те, що рекомендований лист із повідомленням про вручення №2105015575674 вручено скаржнику 17 січня 2020 року.
Оскільки касаційну скаргу подано скаржником протягом тридцяти днів із дня вручення йому оскаржуваного судового рішення, Суд уважає, що заява про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає задоволенню.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону (в редакції, чинній до 08 лютого 2020 року) обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції»,  займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Предметом розгляду цієї справи є: визнання протиправним і скасування наказу  про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції; визнання протиправним і скасування наказу про звільнення зі служби в поліції; поновлення на посаді; стягнення грошового утримання за час вимушеного прогулу.
Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що майор  поліції ОСОБА_1 проходив службу в Шевченківському відділенні поліції Чернівецького Відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на посаді заступника начальника сектору кримінальної поліції, яка не відноситься до посад, що, у розумінні Закону України "Про запобігання корупції", передбачають зайняття відповідального або особливо відповідального становища.

Водночас аналіз ухвалених у цій справі судових рішень і доводів касаційної скарги не дає підстав для висновку, що рішення суду касаційної інстанції за наслідком розгляду касаційної скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики в такій категорії адміністративних справ. Ухвалені у цій справі судові рішення не впливають на формування судової практики та не змінюють її.

Отже, аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними у рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у цьому випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а судом не встановлено виключень щодо посади позивача у цій справі в аспекті пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України, у поєднанні зі статтею 50 Закону України «Про запобігання корупції».
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Суд також ураховує позицію висловлену Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) в ухвалі від 09.10.2018 щодо неприйнятності заяви у справі «Азюковська проти України» (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалася відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, ЄСПЛ указав, що застосування критерію малозначності у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Керуючись статтями 12, 328, 329, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Задовольнити заяву Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про поновлення строку на касаційне оскарження та поновити цей строк.
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року і постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 грудня 2019 року в справі №824/301/19.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                                О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    С.А. Уханенко