ПОСТАНОВА
Іменем України

01 квітня 2020 року 
Київ
справа №802/1292/17-а
провадження №К/9901/54506/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Бевзенка В. М., Данилевич Н. А.
розглянув у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправними дій та бездіяльності, визнання протиправним та скасування висновку та зобов`язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року, прийняту у складі головуючого судді Дончика В. В., та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року, прийняту у складі колегії суддів: головуючого - Шидловського В. Б., суддів: Мацького Є. М., Шевчук С. М.
І. Суть спору
1. У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - Вінницька ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області), в якому просила:
1.1. визнати протиправною бездіяльність Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області щодо ненадання відповіді на її звернення від 27 січня 2017 року;
1.2. визнати протиправними дії Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області щодо проведення перевірки достовірності відомостей, зазначених в декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік ОСОБА_1 , а також щодо формування та направлення повідомлення від 02 грудня 2016 року № 47678/10/02-28/306 про встановлення недостовірностей за результатами здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених в декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік ОСОБА_1 ;
1.3. визнати протиправним та скасувати висновок від 02 грудня 2016 року № 47677 про встановлення недостовірностей за результатами здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених в декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік ОСОБА_1 ;
1.4. зобов`язати Вінницьку ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області відкликати повідомлення від 02 грудня 2016 року про встановлення недостовірностей за результатами здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених в декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік ОСОБА_1 , направлене до Вінницького апеляційного адміністративного суду, Національного антикорупційного бюро України, Прокуратури міста Вінниці, Управління захисту економіки у Вінницькій області Національної поліції України.
2. В мотивування позову вказує, що за наслідком проведеної податковим органом перевірки декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік сформовано повідомлення від 02 грудня 2016 року за № 47678/10/02-28/306, в якому зазначено, що відомості вказані у декларації є недостовірними. Зокрема, податковим органом встановлено, що у розділі ІІІ пункті А декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік ОСОБА_1 не відображено відомості про квартиру, як місце фактичного проживання, зазначене у позиції 2 розділу І декларації.
2.1. Разом з цим відповідачем складено висновок від 02 грудня 2016 року № 47677, у якому вказано, що за результатами проведеної перевірки встановлено недостовірність та невідповідність відомостей, зазначених у декларації за 2015 рік наявній податковій інформації.
2.2. Стверджує, що 27 січня 2017 року звернулась до відповідача з проханням повідомити на якій підставі проводилась перевірка та складено висновок за результатами її проведення, однак відповідач будь-якої відповіді не надав, що, на думку позивача, є порушенням вимог Закону України "Про звернення громадян".
2.3. Позивач наголошує, що у Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області були відсутні правові підстави проводити перевірку на предмет достовірності відомостей у декларації позивача про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік.
2.4. Вважаючи висновок таким, що складений відповідачем безпідставно та з порушенням порядку здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації, ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогою про його скасування.
ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи
3. ОСОБА_1 , обіймаючи посаду судді Вінницького апеляційного адміністративного суду, подала декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік, у пункті 2 розділу І якої вказала місце проживання:  
АДРЕСА_1 . За наслідком проведеної перевірки відомостей, що містяться у декларації, податковим органом складено висновок про результати здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру від 02 грудня 2016 року за № 47677, в якому зазначено, що відомості вказані у декларації є недостовірними та не відповідають наявній податковій інформації. Так, у розділі ІІІ пункті А декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік ОСОБА_1 не відображено відомості про квартиру, як місце фактичного проживання, зазначене у позиції 2 розділу І декларації.
5. Відповідно до складеного висновку запити про надання відомостей про позивача надсилалися Вінницькою ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Регіонального сервісного центру у Вінницькій області МВС України, Державної інспекції сільського господарства у Вінницькій області.
6. Крім того при проведенні перевірки також використовувалася наявна податкова інформація, визначена пунктом 8 Порядку здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 2015 року № 333.
7. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено наявність нерухомого майна, відомості про яке відображено у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік.
8. 22 листопада 2016 року ОСОБА_1 надано пояснення до Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області щодо відомостей, які мають відображатися у відповідних позиціях розділів декларації про майно, доходи, витрати, зобов`язання фінансового характеру. В своїх поясненнях позивач вказала, що не вказала адресу користування квартирою АДРЕСА_2 , у зв`язку з тим, що зазначила цю адресу як місце проживання.
9. В подальшому, відповідачем сформовано повідомлення про встановлення недостовірностей за результатами здійснення перевірки достовірностей відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру від 02 грудня 2016 року за № 47678, згідно з яким відповідач повідомив Вінницький апеляційний адміністративний суд, Національне антикорупційне бюро України, Прокуратуру міста Вінниці, Управління захисту економіки у Вінницькій області Національної поліції України про встановлення, на підставі статті 12 Закону України "Про засади запобігання та протидії корупції" недостовірностей за результатами здійснення перевірки достовірностей відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік ОСОБА_1 , яка працює на посаді судді Вінницького апеляційного адміністративного суду.
10. Вказаним повідомленням також доведено до відома вищезазначених державних установ, що за результатами перевірки встановлено невідображення у розділі ІІІ пункті А декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік ОСОБА_1 відомостей про квартиру як місце фактичного проживання, зазначене у позиції 2 розділу І декларації.
11. 27 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із запитом про надання інформації щодо підстав проведення відносно неї перевірки, а також обставин, які слугували підставою для висновку щодо недостовірності відомостей, зазначених у декларації.
12. Наведене звернення позивача вручено Вінницькій ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області 28 січня 2017 року.
13. В подальшому ОСОБА_1 повторно звернулась до відповідача з листом від 20 липня 2017 року, який отриманий останнім 21 липня 2017 року, в якому просила повідомити підстави проведення перевірки, а також надати копії її матеріалів.
ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
14. Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року, позовні вимоги задоволено частково.
14.1. Визнано протиправними дії Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області щодо проведення перевірки достовірності відомостей, зазначених в декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік ОСОБА_1 та щодо формування та направлення повідомлення від 02 грудня 2016 року № 47678/10/02-28/306 про встановлення недостовірностей за результатами здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених ОСОБА_1 в декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік.
14.2. Визнано протиправним та скасовано висновок від 02 грудня 2016 року № 47677 про встановлення недостовірностей за результатами здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених ОСОБА_1 в декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік.
14.3. Зобов`язано Вінницьку ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області відкликати повідомлення від 02 грудня 2016 року № 47678/10/02-28/306 про встановлення недостовірностей за результатами здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених ОСОБА_1 в декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік, направлене до Вінницького апеляційного адміністративного суду, Національного антикорупційного бюро України, Прокуратури м. Вінниці, Управління захисту економіки у Вінницькій області Національної поліції України.
14.4. В решті позову - відмовлено. 
15. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з порушення відповідачем порядку проведення перевірки, оскільки з 01 вересня 2016 року в органа виконавчої влади, що реалізував державну податкову політику в частині здійснення перевірок відомостей, зазначених в деклараціях, відсутнє право  на проведення перевірок у зв`язку з втратою чинності Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції".
16. Зазначена позиція була підтримана і Житомирським апеляційним адміністративним судом, який переглянув постанову суду першої інстанції та залишив її без змін.
IV. Касаційне оскарження 
17. У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та ухвалити нове, яким відмовити в позові.
18. В обґрунтування касаційної скарги вказує на неврахування судами попередніх інстанцій чинності Порядку здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, що затверджений наказом від 13 березня 2015 року № 333, яким насамперед, передбачено проведення територіальними органами Державної фіскальної служби перевірки достовірності відомостей щодо наявності у суб`єкта декларування нерухомого майна, в тому числі, на праві користування. Скаржник зазначає, що відповідно до пункту 7 вказаного Порядку, у разі встановлення під час перевірки недостовірності відомостей наведених декларантом у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, спеціально уповноваженому суб`єкту в сфері протидії корупції і керівнику органу, в якому працює суб`єкт декларування, надсилається письмове повідомлення, а відтак відповідач вважає, що оскаржувані дії та рішення вчинені (прийняті) ним на підставі та в межах власних повноважень.
V. Релевантні джерела права й акти їх застосування
19. Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
20. 08 лютого 2020 року набрали чинності зміни до КАС України, внесені Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ".
21. За правилом пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
22. За наведених підстав касаційний розгляд здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом, а саме за правилами КАС України в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 19 грудня 2019 року № 394-IX.
23. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
24. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
25. Основні засади запобігання і протидії корупції в публічній та приватній сферах суспільних відносин, відшкодування завданої внаслідок вчинення корупційних правопорушень збитків, поновлення порушених прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав чи інтересів юридичних осіб, інтересів держави станом на дату подання позивачем декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру регулювалися Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" від 07 квітня 2011 року № 3206-VI (далі - Закон № 3206-VI).
26. Відповідно до частини першої статті 12 Закону № 3206-VI суб`єкти декларування зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати за місцем роботи (служби) декларацію про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік за формою, що додається до цього Закону.
27. Частиною дев`ятою статті 12 Закону № 3206-VI передбачено, що перевірка достовірності зазначених у декларації відомостей здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, у порядку, визначеному цим органом.
Для здійснення перевірки достовірності зазначених у декларації відомостей державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, інша юридична особа публічного права протягом десяти днів з дня одержання декларації від суб`єкта декларування надсилає її копію центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.
28. За приписами частини десятої статті 12 Закону № 3206-VI зокрема, у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, письмово повідомляє про це спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику органу, в якому працює відповідний суб`єкт декларування.
29. В силу 18 Порядку здійснення перевірки достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру, що затверджений наказом від 13 березня 2015 року № 333 (далі - Порядок № 333) повідомлення не пізніше ніж на третій день з дня реєстрації висновку надсилається спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції, а також керівнику органу, в якому працює відповідний суб`єкт декларування.
Територіальними органами Державної фіскальної служби України повідомлення надсилаються до відповідних регіональних (територіальних) органів прокуратури, спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України, органів Національного антикорупційного бюро України, якщо інше не передбачено законом.
30. Визначення персональних даних міститься у статті 2 Закону України "Про захист персональних даних" від 01 червня 2010 року № 2297-VI та означає відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.
31. Одним із суб`єктів, на яких поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції"  від 14 жовтня 2014 року № 1700-VIІ, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі також - Закон № 1700-VIІ), відповідно до статті 3 цього Закону є судді.
32. Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 1700-VIІ Національне агентство з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.
33. До повноважень Національного агентства відповідно до пункту 8 частини першої статті 11 Закону № 1700-VIІ належить здійснення в порядку, визначеному цим Законом, контролю та перевірки декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
34. Згідно з частиною шостою статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13 січня 2011 року № 2939-VI не належать до інформації з обмеженим доступом відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України "Про запобігання корупції", крім відомостей, зазначених в абзаці четвертому частини першої статті 47 вказаного Закону.
35. За змістом статті 47 Закону України "Про запобігання корупції" зазначені у декларації відомості щодо реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта громадянина України, місця проживання, дати народження фізичних осіб, щодо яких зазначається інформація в декларації, місцезнаходження об`єктів, які наводяться в декларації (крім області, району, населеного пункту, де знаходиться об`єкт), є інформацією з обмеженим доступом та не підлягають відображенню у відкритому доступі.
VI. Позиція Верховного Суду          
36. Аналіз наведених правових норм свідчить, що ОСОБА_1 , обіймаючи посаду судді Вінницького апеляційного адміністративного суду, є суб`єктом декларування.
37. Водночас, з урахуванням закріпленого у частині другій статті 19 Конституції України принципу, відповідно до якого органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти виключно у порядку та у спосіб, визначені Конституцією і законами України, повноваження щодо здійснення органами Державної фіскальної служби України перевірки достовірності зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру відомостей повинні бути прямо передбачені Законом України, що регулює відповідні правовідносини.
38. Зокрема, відповідні повноваження органів Державної фіскальної служби України встановлювались Законом № 3206-VI і Порядком № 333.
39. 26 жовтня 2014 року набрав чинності Закон України № 1700-VIІ, пунктом 4 Перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність Закон № 3206-VI.
40. При цьому, у пункті 2 Перехідних положень Закону № 1700-VII встановлено, що до початку роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суб`єкти декларування подають декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру в порядку, встановленому Законом № 3206-VI.
Про початок роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, приймається рішення Національного агентства з питань запобігання корупції.
41. Так, 22 липня 2016 року набрало чинності рішення Національного агентства з питань запобігання корупції "Про початок роботи системи подання та оприлюднення декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування" від 10 червня 2016 року № 2, підпунктом 1 пункту 1 якого визначено, що система подання та оприлюднення відповідно до Закону № 1700-VIІ декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, розпочинає свою роботу 01 вересня 2016 року.
42. Наведене свідчить, що Закон № 3206-VI втратив чинність 01 вересня 2016 року, з прийняттям вищевказаного рішення Національного агентства, яким визначено дату початку роботи системи подання та оприлюднення відповідно до цього Закону декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
43. З огляду на це, починаючи з 01 вересня 2016 року, органи Державної фіскальної служби України втратили повноваження здійснювати перевірку достовірності відомостей, зазначених у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру.
44. Верховний Суд відхиляє аргументи скаржника в тій частині, що відповідні повноваження Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області станом на час здійсненні перевірки ОСОБА_1 були передбачені Порядком № 333, оскільки такий Порядок був прийнятий у відповідності до частини дев`ятої статті 12 Закону № 3206-VI та на виконання зазначеної норми Закону. 
45. Дійсно, станом на час вчинення відповідачем оскаржуваних дій та прийняття оспорюваного рішення Порядок № 333 залишався чинним, однак норма Закону № 3206-VI, яка визначала повноваження відповідача з приводу проведення перевірки достовірності відомостей, зазначених позивачем у декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за 2015 рік, на виконання якої прийнятий Порядок № 333, втратила чинність.
46. За такого правового врегулювання Верховний Суд вважає, що втрата чинності Закону № 3206-VI, на підставі якого прийнято відповідний підзаконний нормативно-правовий акт, виключає можливість застосування останнього.
47. Разом з цим, слід зазначити, що направляючи повідомлення 02 грудня 2016 року за № 47678/10/02-28/306, відповідачем поширено інформацію про реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_1 , що відповідно до приписів статті 47 Закону України "Про доступ до публічної інформації" належить до інформації з обмеженим доступом та не підлягає поширенню без згоди відповідного суб`єкта декларування.
48. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
49. Доводи ж касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і зводяться до переоцінки встановлених судами обставин справи.
50. Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
VII. Судові витрати
51. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX, статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

1.          Касаційну скаргу Вінницької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення.
2.          Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 
Судді                                                                                                    В. М. Бевзенко
                                                                                                                        Н. А. Данилевич