ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року 
м. Черкаси

Справа № 691/45/20		
Провадження № 22-ц/821/988/20		
Категорія: 307000000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Бородійчука В.Г., Нерушак Л.В.
за участі секретаря: Анкудінова О.І.
учасники справи: 
позивач: Виконавчий комітет Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області
відповідач: Територіальна громада в особі Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу Виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 02 березня 2020 року, (ухваленого в приміщенні Городищенського районного суду Черкаської області під головуванням судді Черненка В.О., повний текст рішення виготовлено 12.03.2020 року) у справі за заявою Виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, заінтересована особа – Територіальна громада в особі Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, про визнання спадщини відумерлою,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

14 січня 2020 року Виконавчий комітет Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, заінтересована особа – Територіальна громада в особі Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, звернувся до Городищенського районного суду Черкаської області із заявою про визнання спадщини відумерлою.
Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Будо-Орловецька Городищенського району Черкаської області померла ОСОБА_1 .
За життя ОСОБА_1 мала земельну частку (пай), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 0295311 р-н 259 від 12 травня 1997 року, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населеного пункту Будо-Орловецької сільської ради Городищенського району Черкаської області. 
За обліковими даними ОСОБА_1 до дня смерті проживала у с. Будо-Орловецька Городищенського району Черкаської області, що є місцем відкриття спадщини, - одиноко. 
З дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_1 , до дня звернення до суду, пройшло більше одного року. Нерухоме майно, яке входить до складу спадщини і щодо якого подана заява про визнання його відумерлою спадщиною, знаходиться на території Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області. 
Згідно інформаційної довідки №56696195 від 02 липня 2019 року зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), інформація, яка б стосувалася спадкодавця ОСОБА_1 відсутня. 
Посилаючись на вищевикладене, заявник просив постановити судове рішення, яким визнати спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну частку (пай), згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 №0295311 р-н 259 від 12 травня 1997 року, відумерлою; передати у власність територіальної громади Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області земельну частку (пай), що належала померлій ОСОБА_1 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 №0295311 р-н 259 від 12 травня 1997 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 02 березня 2020 року у задоволенні заяви Виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, заінтересована особа – Територіальна громада в особі Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, про визнання відумерлою спадщини, яка відкрилась після ОСОБА_1 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено.
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України, законами України: «Про нотаріат» від 02.09.1993, «Про міжнародне приватне право» від 23.06.2005, іншими законами, а також прийнятими, відповідно, до них підзаконними нормативно-правовими актами. Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше ІНФОРМАЦІЯ_2 . У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності Цивільним кодексом України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом, оскільки спадщина після смерті ОСОБА_1 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , то визнання її судом відумерлою, на підставі ст.1277 ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, є неправильним та суперечить зазначеним нормам матеріального права.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 27 березня 2020 року, Виконавчий комітет Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, вважаючи оскаржуване рішення прийнятим за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, при неправильному застосуванні норм матеріального права, в тому числі посилання на правову позицію Верховного Суду, просив скасувати рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 2 березня 2020 року та ухвалити нове, яким заявлені вимоги Виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, заінтересована особа – Територіальна громада в особі Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, про визнання спадщини відумерлою, задовольнити.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що спадкоємці померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , які б вступили в управління, або володіння спадковим майном, відсутні. Земельна частка (пай), сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 №0295311 р-н 259 від 12 травня 1997 року, яка належала померлій, цільове призначення якої ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована за межами населеного пункту Будо-Орловецької сільської ради Городищенського району Черкаської області. Мліївська сільська рада Городищенського району Черкаської області стає власником і розпорядником землі, ніякий інший орган вказаним не успадкованим майном розпоряджатися не може.
Під час дії Цивільного кодексу УРСР 1963 року, державою, в особі органів виконавчої влади, не було в повній мірі реалізоване право на вказане спадкове майно (відсутність державної реєстрації, кадастрових номерів та інших технічних ідентифікацій). Дані обставини унеможливлюють включення майна до акту приймання-передачі земель державної власності до комунальної. А тому відповідно мають бути застосовані прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України 2004 року в частині застосування статті 1277 ЦК.
Крім того, особа, що подала апеляційну скаргу, вказує на незрозуміле посилання на правову позицію Верховного Суду у справі №2о-55/2008 від 04 липня 2018 року, оскільки у даній цивільній справі встановлені обставини, що зі спадкодавцем на момент його смерті проживав та вів спільне господарство один із синів, тобто мається факт фактичного вступу в управління спадковим майном. За матеріалами цивільної справи в рамках якої винесене оскаржуване рішення, таких обставин судом не встановлено.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 30 квітня 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній справі.
Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18 травня 2020 року призначено розгляд апеляційної скарги на 17 червня 2020 року на 10 год.30 хв.

Фактичні обставини справи

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть №00022402235 від 20 березня 2019 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_1 , про що зроблений відповідний актовий запис №12 (а.с.4).
Згідно листа Відділу у Городищенському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №29-23-0.230-249/101-19 від 20 листопада 2019 року, ОСОБА_1 отримала Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серії НОМЕР_1 №0295311 р-н 259 від 12 травня 1997 року, площею 2,52 умовних кадастрових гектарів КСП «Зоря» Городищенського району (а.с.5-7).
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що згідно довідки Виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області №1251 від 05 грудня 2019 року гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 була постійною жителькою с.Будо-Орловецька, Городищенського району Черкаської області і до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала одиноко (а.с.2).
Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №56696195 від 02 липня 2019 року інформація щодо спадкоємців ОСОБА_1 у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.3).
Згідно з даними погосподарської книги №7 Буда-Орловецької сільської ради №№274-309 на 2001-2005 р.р. у списку членів домогосподарства зазначена лише ОСОБА_1 (а.с.15-16).
Позиція Черкаського апеляційного суду
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.
Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.
Правила статті 1277 Цивільного кодексу України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.
Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК), законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами. 
Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. 
У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , то до вказаних правовідносин застосовуються акти цивільного законодавства, чинні на момент їх виникнення, а саме ЦК УРСР 1963 року.
Згідно зі статтею 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.
Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини (ст. 526 ЦК УРСР).
Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 555 ЦК УРСР спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: 1) якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; 2) якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; 3) якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; 4) якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (ст.ст. 528, 534 цього Кодексу); 5) якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.
Якщо хто-небудь зі спадкоємців відмовився від спадщини на користь держави, до держави переходить частка спадкового майна, належна цьому спадкоємцеві.
Якщо при відсутності спадкоємців за законом заповідана тільки частина майна спадкодавця, решта майна переходить до держави. У випадках, передбачених цією статтею, авторське право, що входить до складу спадщини, або право на частку в авторській винагороді, що належало спадкоємцеві, який відмовився, припиняється.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №530/61/14-ц.
Таким чином, оцінивши наявні по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви Виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області про визнання спадщини відумерлою.
У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Наведені Виконавчим комітетом Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження суду першої інстанції з наданням належної правової оцінки всім фактичним обставинам даної справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами не вбачає. 

 Керуючись ст.ст. 258, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області - залишити без задоволення.
Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 02 березня 2020 року у справі за заявою Виконавчого комітету Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області, заінтересована особа – Територіальна громада в особі Мліївської сільської ради Городищенського району Черкаської області про визнання спадщини відумерлою -залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча                                                                          О.В. Карпенко

Судді                                                                         В.Г. Бородійчук

                                                                               Л.В. Нерушак