УХВАЛА
01 квітня 2020 року 
Київ
справа №182/7203/16-а(6-а/0182/15/2019)
адміністративне провадження №К/9901/8995/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):
судді-доповідача - Радишевської  О.Р.,
суддів - Кашпур  О.В., Данилевич Н.А.,
перевіривши касаційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації  на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2019 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2020  року в справі №182/7203/16 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2017 року позов задоволено.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2019 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року, Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації відмовлено у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

27 березня 2020 року до Верховного Суду надіслано касаційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації  на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2019 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Пункт 8 частини другої  статті 129 Конституції України  серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках -  на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують норми  статті 14  Закону України «Про судоустрій і статус суддів»  і  статті 13 КАС України.
Пунктом 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Водночас Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у      статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви №17160/06 та №35548/06).
Відповідно до частини першої  статті 328 КАС України  учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини другої цієї ж статті у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у  пунктах 3,  4,  12,  13,  17,  20  частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Аналіз положень  статті 328 КАС України  дає підстави для висновку, що перелік судових рішень, які підлягають оскарженню у касаційному порядку, є вичерпним.
Водночас чинний  КАС України  не передбачає можливості касаційного оскарження ухвали суду першої інстанції про зміну або встановлення способу і порядку виконання судового рішення після її перегляду в апеляційному порядку.
Відповідно до пункту 1 частини першої  статті 333 КАС України  суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.
Керуючись статтями 328, 333 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Департаменту соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації  на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2019 року і постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2020 року в справі №182/7203/16.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та не може бути оскаржена.
Суддя-доповідач:                                                                      О.Р. Радишевська
Судді:                                                                                          О.В. Кашпур
                                                                                                              Н.А. Данилевич