ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/11819/17                                             Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Добрянська Я.І.
                                                                                                  Суддя-доповідач: Шурко О.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  27 травня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                               Шурка О.І.,
суддів                                        Василенка Я.М., Ганечко О.М.,
при секретарі                               Коцюбі Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив суд:
- скасувати наказ Міністерства оборони України від 18.08.2017 року № 157/КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та зобов`язати відповідача вчинити дії щодо виплати йому недоотриманого грошового забезпечення;
- визнати рішення і дії Міністерства оборони України щодо призначення позивача на нижчу посаду старшого офіцера відділу комплектування офіцерами управління персоналу штабу Управління оперативного командування «Схід» Сухопутних військ Збройних Сил України в порядку виконання дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України з шпк «полковник» на «підполковник» згідно наказу від 18.08.2017 № 157/КП відповідача неправомірними і незаконними;
- скасувати наказ першого заступника Міністерства оборони України (по особовому складу) від 22.08.2017 року № 101 в частині призначення позивача на нижчу посаду старшого офіцера відділу комплектування офіцерами управління персоналу штабу Управління оперативного командування «Схід» Сухопутних військ Збройних Сил України в порядку виконання дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України з шпк «полковник» на «підполковник»;
- зобов`язати відповідача вчинити дії щодо поновлення позивача на попередній або рівнозначній посаді, а також виплати різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи;
- зобов`язати відповідача до негайного виконання дії щодо поновлення позивача на попередній або рівнозначній посаді, а також виплати різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що вказані накази прийняті відповідачем з порушеннями, відповідачем не було проведено службового розслідування, у зв`язку з чим характер порушень та ступінь його вини не були встановлені належним чином.
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначив, що порядок проходження служби у Збройних Силах України та інших військових формуваннях врегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, які перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність. У зв`язку з цим, відповідач вважає видані ним накази від 18.08.2017 № 157/КП та від 22.08.2017 № 101 правомірними.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач з 01.08.1994 проходив військову службу в Збройних Силах України згідно з посвідченням офіцера серії НОМЕР_1 .
На виконання наказу першого заступника начальника Генерального штабу Збройних Сил України (по особовому складу) №66 від 28.02.2013, з позивачем 25.02.2013 був укладений контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України строком на 7 років.
Наказом начальника Управління нормативно-методичного забезпечення та моніторингу володіння, використання та розпорядження нерухомого майна і земель від 16 лютого 2017 року № 8 позивач прийнятий на посаду начальника адміністративного відділу та кадрів зазначеного управління.
Військовою службою правопорядку Збройних Сил України на підставі доручення державного секретаря Міністерства оборони України була проведена перевірка за фактом неприбуття 11 травня 2017 року на службову нараду колишнього начальника Управління, відсутності його на робочому місці у період з 11 по 16 травня 2017 року, а також порушення системи управління підрозділом у вказаний період.
За результатами перевірки була складена доповідь від 23 червня 2017 року № 9645/з/1, яка передана Державному секретарю Міністерства оборони України для прийняття відповідного рішення.
Наказом Державного секретаря Міністерства оборони України генерал-полковника Дубляна О.В. від 30 червня 2017 № 92ДС/КП начальника адміністративного відділу та кадрів Управління нормативно-методичного забезпечення та моніторингу володіння, використання та розпорядження нерухомого майна і земель полковника ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано захід дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.
Згідно із наказом начальника Управління нормативно-методичного забезпечення та моніторингу володіння, використання та розпорядження нерухомого майна і земель (по стройові частині) від 13 жовтня 2017 року № 115, що виданий на підставі наказу ПЗ Міністерства оборони України від 22 серпня 2017 року № 101, позвиач був виключений зі списків особового складу Управління як такий, що направлений для подальшого проходження служби до Управління оперативного командування «Схід» Сухопутних військ Збройних Сил України.
З 17.10.2017 на підставі наказу першого заступника Міністра оборони України (по особовому складу) від 22.08.2017 року №101 та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 17.10.2017 №226 позивач зарахований до списків особового складу та приступив до виконання службових обов`язків за посадою старшого офіцера відділу комплектування офіцерським складом управління персоналу штабу військової частини НОМЕР_2 .
Наказом Міністерства оборони України від 18.08.2017 № 157/КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності (пониження на посаді).
Наказом першого заступника Міністерства оборони України (по особовому складу) від 22.08.2017 № 101 ОСОБА_1 призначено на посаду старшого офіцера відділу комплектування офіцерами управління персоналу штабу Управління оперативного командування «Схід» Сухопутних військ Збройних Сил України в порядку виконання дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України з шпк «полковник» на «підполковник». 
Вважаючи прийняті відповідачем накази протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що приймаючи рішення стосовно призначення позивача на нижчу посаду - старшого офіцера відділу комплектування офіцерським складом управління персоналу штабу управління Оперативного командування «Схід» Сухопутних військ Збройних Сил України, посадові особи Міноборони діяли в межах своїх дискреційних повноважень та у спосіб, передбачені нормативними актами.
За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, колегія суддів доходить наступних висновків.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.17 ст.4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до ч.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Притягнення військовослужбовців Збройних Сил України до дисциплінарної відповідальності за невиконання (неналежного виконання) своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку регулюються Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, який затверджено Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до вимог п.п. 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Пунктом 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Абзацом 2 п.12 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що Верховний Головнокомандувач Збройних Сил України, Міністр оборони України, начальник Генерального штабу - Головнокомандувач Збройних Сил України, командувач Національної гвардії України користується дисциплінарною владою у повному обсязі цього Статуту, крім відповідних повноважень, визначених цим Статутом для кожного з них особисто.
Положеннями п.45 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Пунктом 68 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено види дисциплінарних стягнень, що можуть бути накладені на старших офіцерів, а саме: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.
Відповідно до п.83 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Пунктами 84, 85 та 87 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення.
Відповідно до п. 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Згідно з вимогами п. 100 Дисциплінарного статуту ЗСУ, пониження в посаді військовослужбовців, пониження у військових званнях здійснюються за наказом того командира, якому надано право призначати на ці посади та присвоювати військові звання.
Приписами п. 102 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність застосовується один раз за час перебування військовослужбовця на штатній посаді і накладається наказом посадової особи, якій цим Статутом надано таке право.
Кандидатура військовослужбовця, на якого накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, не подається протягом строку дії дисциплінарного стягнення до присвоєння чергового військового звання.
Якщо протягом шести місяців після накладення такого стягнення військовослужбовець не виправив своєї поведінки і вчинив правопорушення, приймається рішення про переміщення військовослужбовця на нижчу посаду або звільнення з військової служби.
Військова присяга, затверджена Указом Президії ВР №1813а-XII (1813а-12) від 14 листопада 1991 року, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», Закон України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року №  548-XIV, вимагають від кожного військовослужбовця неухильного додержання Конституції України, діючого законодавства України, сумлінного і чесного виконання військового обов`язку, виконання вимог наказів командирів, непохитно стояти на сторожі свободи і незалежності України, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Статтею 11 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» покладено на військовослужбовців обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та інше.
Відповідно до наказу начальника Управління нормативно-методичного забезпечення та моніторингу володіння, використання та розпорядження нерухомого майна і земель (по стройовій частині) від 16.02.2017 №8 позивачем прийнято посаду начальника адміністративного відділу та кадрів Управління. Згідно з наказом начальника Управління (по стройові частині) від 13.10.2017 № 115, позивач справи та посаду здав та його було виключено зі списків особового складу Управління.
Таким чином позивач проходив військову службу на посаді начальника адміністративного відділу та кадрів Управління з 16.02.2017 по 13.10.2017.
В матеріалах справи також наявні функціональні обов`язки та посадові інструкції особового складу адміністративного відділу та кадрів Управління, а також Положення про адміністративний відділ та кадрів, затверджені 14.03.2017 начальником Управління та введені у дію наказами начальника Управління від 14.03.2017 № 13 та від 14.03.2017 № 14.
Відповідно до функціональних обов`язків позивач відповідав в мирний час і в умовах особливого періоду, зокрема за:
- своєчасний розгляд та проходженням документів в Управлінні; забезпечення порядку проходження громадянами України військової служби та здійснення трудової діяльності відповідно до законодавства України;
- дотримання вимог чинного законодавства України, вимог нормативно- N звих актів Міноборони, Генерального штабу, інших органів військового управління з питань, віднесених до компетенції відділу;
- створення умов для демократичного вирішення кадрових питань; достовірність інформації, викладеної в документах; своєчасне і якісне виконання покладених на відділ завдань; виховання, військову і трудову дисципліну, морально-психологічний персоналу;
а також зобов`язаний:
- організовувати своєчасне доведення до виконавців вказівок і ментів з рішеннями (дорученнями) начальника Управління;
- підписувати, візувати та засвідчувати документи у межах своєї компетенції;
- забезпечувати дотримання законності в роботі відділу, здійснювати постійний контроль за станом роботи з кадрами і надавати допомогу у цій роботі керівникам структурних підрозділів управління;
- планувати роботу відділу, навчати і виховувати підпорядкованих йому військовослужбовців і працівників;
- розробляти проекти наказів (розпоряджень) начальника Управління;
- здійснювати інші повноваження, що випливають з завдань та функцій відділу.
З матеріалів справи вбачається, що військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, на підставі доручення державного секретаря Міністерства оборони України від 23.06.2017 № 9645/з/1 проведена перевірка з метою уточнення причин та умов, що призвели до порушень термінів прийняття посади офіцером адміністративного відділу та кадрів Управління молодшим лейтенантом ОСОБА_2 .
Перевіркою встановлено:
неналежну організацію та відсутність контролю за прийомом посади молодшим лейтенантом ОСОБА_2 з боку Позивача;
ведення в оману начальника Управління щодо тяжких сімейних обставин молодшого лейтенанта ОСОБА_2 . Позивачем;
визначення не розумного строку (на 26 діб) продовження прийому посади, який був потрібен для оформлення відповідного акта начальником Управління в наслідок чого молодший лейтенант ОСОБА_2 за квітень 2017 року недоотримала грошового забезпечення близько 8 тис. грн.
Водночас, згідно з доповіді Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України про результати перевірки від 14.08.2017 № 9645/з/6 до Державного секретаря Міністерства оборони України для прийняття відповідного рішення, було встановлено неналежне виконання службових обов`язків позивачем, внаслідок чого останнім порушено наступні вимоги:
1) ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі – СВС ЗСУ) щодо виконання Загальних обов`язків для всіх військовослужбовців;
2) ст. 16 СВС ЗСУ щодо обов`язку виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою;
3) ст. 28 СВС ЗСУ щодо покладення на командира (начальника) персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця;
4) ст. 58 СВС ЗСУ щодо відповідальності командира (начальника) виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за внутрішній порядок, за додержання принципів соціальної справедливості.
5) ст. 59 СВС ЗСУ в частині знання стану справ в дорученому йому відділі, знання потреб і запитів особового складу, виявлення чуйності та бути уважним до підлеглих.
Державним секретарем Міністерства оборони України 14.08.2017 № 9645/з/6 погоджено пропозиції викладені у доповіді ГУ ВСП ЗСУ зокрема щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності Позивача за порушення ним ст.ст. 11, 16, 28, 58, 59 СВС ЗСУ та неналежне виконання своїх службових обов`язків.
Наказом Міноборони від 18.08.2017 № 157/КП на позивача було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «пониження в посаді» за порушення, пов`язані із необґрунтованим продовженням терміну приймання молодшим лейтенантом ОСОБА_2 посади, з урахуванням наказу Міноборони від 30.06.2017 № 92 ДС/КП. При цьому дані порушення не враховувались при прийнятті рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення «попередження про неповну службову відповідність».
Водночас, як встановлено судом першої інстанції, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року, у справі № 826/9409/17 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання рішення і дій Міністерства оборони України щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності, зокрема: накладення дисциплінарного стягнення – попередження про неповну службову відповідність, неправомірними і незаконними, скасування наказу Міністерства оборони України «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» № 92 ДС/КП від 30 червня 2017 року в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення – попередження про неповну службову відповідність, стягнення з Міністерства оборони України суми в розмірі не виплаченого грошового забезпечення за липень 2017 року у розмірі 9102 грн 97 коп., відмовлено.
Так, в апеляційній скарзі позивач зазначає про обов`язковість службового розслідування, що передує притягненню до дисциплінарної відповідальності, втім, колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що нормою ст.84 Дисциплінарного статуту ЗСУ не передбачено встановлення обов`язку проведення службового розслідування до прийняття рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення. До того ж, аналогічний аргумент скаржник наводив під час розгляду справи № 826/9409/17, які були спростовані висновками судів першої та апеляційної інстанції. 
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Твердження апелянта, щодо повторного накладення на нього дисциплінарного стягнення за одне і те саме правопорушення наказами Міноборони від 30.06.2017 №92 ДС/КП та від 18.08.2017 №157/КП спростовується наступним. 
Так, наказом відповідача від 30.06.2017 №92 ДС/КП на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «попередження про неповну службову відповідність» за неналежне виконання службових обов`язків в частині організації та контролю за діяльністю підлеглого працівника ЗСУ ОСОБА_3 неналежну організацію порядку ведення Табеля обліку часу працівників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також невиконання розпорядження ТВО начальника Управління полковника ОСОБА_5 .
Водночас, наказом відповідача від 18.08.2017 №157/КП на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «пониження в посаді» за правопорушення, пов`язані із необґрунтованим продовженням терміну приймання посади молодшим лейтенантом ОСОБА_2 .
Відтак, позивача відповідно до зазначених наказів було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення неоднорідних правопорушень. 
Апелянт також зазначає про відсутність складу дисциплінарного проступку при виконанні ним своїх посадових обов`язків до винесення спірних наказів відповідачем. 
Як встановлено судом першої інстанції, під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду в порядку, передбаченому абз. 2 ст. 86 Дисциплінарного Статуту ЗСУ було враховано попередню поведінку позивача, який наказом Міноборони від 30.06.2017 № 92 ДС/КП був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді стягнення - попередження про неповну службову відповідність.
У червні-липні 2017 року Департаментом кадрової політики Міноборони і Департаментом інформаційно-організаційної роботи та контролю Міноборони були проведені перевірка стану кадрової роботи, дотримання законодавства про працю і проходження військової служби в Управлінні, перевірка стану ведення діловодства, збереження архівних документів, здійснення контролю за обліком, зберіганням розмноженням та використанням документів з грифом «ДСК», організації роботи в захищеній системі документообігу СЕДО в Управлінні. 
Наказом начальника Управління від 06.07.2017 № 42 «Про утворення комісії з відкриття кабінету № 308 та металевого сейфу», а також відповідним актом встановлено, що убуваючи на лікування, позивач ключі від службового приміщення № 308 (архів адміністративного відділу та кадрів Управління), документи, печатки та штампи, які знаходились у металевому сейфі не передав, зберігання запасних ключів від приміщення № 308 та металевого сейфу не забезпечив. При цьому, позивач під час перебування на лікуванні після накладення дисциплінарного стягнення «попередження про неповну службову відповідність» (зокрема 30.06.2017, 04.07.2017, 05.07.2017 та 06.07.2017) неодноразово прибував до розташування Управління, проте, доручення та вказівки керівництва Управління щодо передачі ключів від кабінету № 308, документів, печаток та штампів, які знаходяться у металевому сейфі ігнорував, що в свою чергу унеможливлювало належне виконання Управлінням завдань за призначенням та зумовило комісійне відкриття кабінету № 308. 
Вказане підтверджується наказом начальника Управління від 06.07.2017 №42 «Про утворення комісії з відкриття кабінету №308 та металевого сейфу», а також актом від 06.07.2017 та фото таблицями до акту (т. 1 а.с.100-108).
При цьому, апелянт стверджує, що в період з 27.06.2017 по 07.08.2017 знаходився на стаціонарному лікуванні та у зв`язку з хворобою не міг виконувати службові обов`язки. 
Натомість, як вбачається з матеріалів справи, неодноразове перебування позивача на місці служби підтверджується зокрема листом Комендатури Міністерства оборони України від 22.01.2018 №293/1/45, в якому зазначена інформація з системи контролю та управління доступом військового містечка №64 про пересування позивача (т. 1 а.с.111-119).
Водночас, апелянтом не спростовується, що перебуваючи на лікуванні він отримав гербову печатку Управління нормативно-методичного забезпечення та моніторингу володіння, використання та розпорядження нерухомого майна і земель та в порушення вимог наказу начальника Управління 24.02.2017 №6 ТВО начальника Управління полковнику ОСОБА_5 її не передав, що підтверджується записами в Книзі обліку печаток і штампів (т. 2 а.с.195-197).
Так, зазначеним наказом від 24. 02.2017 №6 визначено, що право користування мастиковою гербовою печаткою із зображенням малого державного герба України закріплено за начальником Управління або особою, яка тимчасово виконує обов`язки начальника Управління.
В подальшому позивач прибував до Управління, втім, вказівки керівництва Управління щодо забезпечення належної системи управління підрозділом та отримання доступу до гербової печатки, інших печаток, штампів та документів позивач не виконував, при цьому, позивачу наголошувалось стосовно перешкоджання нормальній роботі Управління і щодо неналежного виконання службових обов`язків після накладення дисциплінарного стягнення попередження про неповну службову відповідність.
05.07.2017 позивач передав лише гербову печатку Управління ТВО начальника Управління полковнику ОСОБА_5 , про що зроблено запис в Книзі обліку печаток і штампів.
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується із доводами відповідача, що незважаючи на наявність дисциплінарного стягнення «попередження про неповну службову відповідність», позивач не виправив свою поведінку зразковим виконання військового обов`язку, продовжив неналежно виконувати свої службові обов`язки.
Вказане також узгоджується і з службовою характеристикою складеною тимчасово виконуючим обов`язки начальника Управління та затвердженої державним секретарем Міністерства оборони України, згідно з якої полковник ОСОБА_1 за час проходження служби на посаді начальника адміністративного відділу та кадрів Управління не зарекомендував себе з позитивної сторони. У відносинах з підлеглими мали місце випадки, які призводять до негативного резонансу в середовищі військовослужбовців, має завищену самооцінку (т.1 а.с.95). 
Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем під час накладення дисциплінарного стягнення стосовно позивача було враховано його попередню поведінку на підставі належних та допустимих доказів, які апелянтом не спростовані. 
Крім того, твердження апелянта про пропуск відповідачем терміну на притягнення його до дисциплінарної відповідальності (10 діб від дня коли командиру (начальнику) стало відомо про правопорушення) суд не бере до уваги, оскільки відповідачу про правопорушення вчинене полковником ОСОБА_1 стало відомо після розгляду ним доповідної записки від 15.08.2017, водночас наказом від 18.08.2017 № 157/КП позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, відтак, відповідачем не було пропущено 10-добовий термін на притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.          
Разом з тим, передумовою прийняття відповідачем наказу від 18.08.2017 № 157/КП стало неналежне виконання позивачем своїх службових обов`язків.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу Міноборони від 08.04.2017 № 235 (по особовому складу) громадянку ОСОБА_6 прийнято на військову службу за контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та призначено на посаду офіцера адміністративного відділу та кадрів Управління.
Відповідно до наказу начальника Управління нормативно-методичного забезпечення та моніторингу володіння, використання та розпорядження нерухомого майна і земель (позивача) від 12 квітня 2017 року № 34 (по стройовій частині) термін прийняття зазначеної посади було встановлено з 12 по 14 квітня 2017 року, але наказом від 14 квітня 2017 року № 36 (по стройовій частині) термін прийняття зазначеної посади було продовжено на 26 днів з 15 квітня по 10 травня 2017 року.
Натомість, відповідно до ст. 64 Статуту внутрішньої служби ЗСУ термін для приймання і здачі посади заступника командира з тилу - не більше 20 днів, а начальника служби, якому підпорядковані склади, - не більше ніж 15 днів.
Рапорт щодо збільшення терміну з посиланням на тяжкі сімейні обставини молодшого лейтенанта ОСОБА_2 було підготовлено позивачем, проте, перевіркою, що була здійснена на підставі доручення державного секретаря Міноборони від 23.06.2017 №9645/з Головним управлінням Військової служби правопорядку ЗСУ, спростовано наявність тяжких сімейних обставин, які б могли вплинути на продовження терміну приймання зазначеної посади молодшим лейтенантом ОСОБА_2 .
Перевіркою встановлено, що позивач надав недостовірні дані керівництву Управління, що вплинуло на прийняте рішення. Крім того, позивач своєчасно не довів наказ про продовження терміну приймання посади молодшому лейтенанту ОСОБА_2 .
Внаслідок зазначеного, оскільки приймання посади тривало 30 днів, молодший лейтенант ОСОБА_2 за квітень 2017 року отримала грошове забезпечення у сумі 530 гривень 35 копійок (недоотримано більше 7 тис. 500 грн.).
При цьому, молодший лейтенант ОСОБА_2 , починаючи з 15.04.2017, зокрема, за вказівками позивача, відпрацьовувала документи, виконувала невідкладні завдання у вихідні (святкові) дні, працювала з особовими справами тощо. 
Зазначене узгоджується із рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 10.04.2018 у справі № 826/13421/17, яким визнано протиправним та скасовано п. 3 наказу начальника Управління (по стройовій частині) від 14.04.2017 № 36 в частині продовження терміну прийняття посади ОСОБА_2 та зобов`язано Управління у відповідному наказі змінити дату прийняття посади, а саме з 10.05.2017 на 15.04.2017.
Враховуючи наведене, за результатами перевірки ГУ ВСП була винесена пропозиція щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та прийняття відповідачем наказу від 18.08.2017 № 157/КП. 
Щодо правомірності прийняття відповідачем наказу першого заступника Міністерства оборони України (по особовому складу) від 22.08.2017 року № 101 в частині призначення позивача на нижчу посаду старшого офіцера відділу комплектування офіцерами управління персоналу штабу Управління оперативного командування «Схід» Сухопутних військ Збройних Сил України в порядку виконання дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України з шпк «полковник» на «підполковник» колегія суддів зазанчає наступне. 
Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» 10.12.2008 затверджено Указ Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» №1153/2008 відповідно до абз.3 п.94 якого, переміщення військовослужбовців з вищих посад на нижчі здійснюється на підставах, передбачених абз. 7 пп. 3 п. 82 цього Положення, якщо до військовослужбовців було застосовано таке дисциплінарне стягнення, як попередження про неповну службову відповідність, яке не відіграло своєї виховної ролі, або пониження в посаді, - командирами (начальниками), яким надано таке право відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та номенклатури посад.
Згідно з абз.7 пп.3 п.82 вказаного Положення призначення військовослужбовців на нижчі посади здійснюється у порядку виконання накладеного дисциплінарного стягнення – відповідно до Дисциплінарного статуту ЗСУ.
Встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України (п.12 Положення №1153/2008).
З п. 83 Положення №1153/2008 вбачається, що військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка). Для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду.
Так, відповідно до абз.3 ст. 28 Статуту внутрішньої служби ЗСУ єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
У зв`язку із необхідністю виконання наказу відповідача від 18.08.2017 № 157/КП Департаментом кадрової політики Міноборони листом від 21.08.2017 №226/7443 надано перелік вакантних посад для розміщення позивача (а.с. 123). 
Відтак, наказ відповідача від 22.08.2017 № 101 щодо призначення позивача на нижчу посаду старшого офіцера відділу комплектування офіцерами управління персоналу штабу Управління оперативного командування «Схід» Сухопутних військ Збройних Сил України в порядку виконання дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України з шпк «полковник» на «підполковник» колегія суддів вважає законним та таким, що прийнято в межах дискреційних повноважень відповідача.
Відтак, враховуючи усе наведене в сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування наказів Міністерства оборони України від 18.08.2017 року № 157/КП «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та зобов`язання відповідача вчинити дії щодо виплати йому недоотриманого грошового забезпечення та від 22.08.2017 року № 101 в частині призначення позивача на нижчу посаду старшого офіцера відділу комплектування офіцерами управління персоналу штабу Управління оперативного командування «Схід» Сухопутних військ Збройних Сил України в порядку виконання дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України з шпк «полковник» на «підполковник» задоволенню не підлягають. 
Водночас, як вірно зазначено судом першої інстанції, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання рішення і дій відповідача щодо призначення його на нижчу посаду старшого офіцера відділу комплектування офіцерами управління персоналу штабу Управління оперативного командування «Схід» Сухопутних військ Збройних Сил України в порядку виконання дисциплінарного стягнення - відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України з шпк «полковник» на «підполковник» згідно з наказу від 18.08.2017 року № 157/КП відповідача неправомірними і незаконними, зобов`язання відповідача вчинити дії щодо поновлення ОСОБА_1 на попередній або рівнозначній посаді, виплати різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи та зобов`язання відповідача до негайного виконання дії щодо поновлення позивача на попередній або рівнозначній посаді, а також виплати різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи також не підлягають задоволенню, оскільки вказані вимоги напряму залежать від задоволення позовних вимог в частині скасування наказів відповідача № 157/КП та № 101 та мають похідний характер. 
Відтак, з огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, доводами відзиву на апеляційну скаргу, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, - 
     П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2020 року – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Шурко О.І.

Судді:                                                                                          Василенко Я.М.

          Ганечко О.М.

Повний текст постанови виготовлено 01 червня 2020 року.