ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 квітня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/4251/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Чередниченка В.Є., Панченко О.М.,        
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу 	 Головного управління ДПС у Запорізькій області    	
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду  від 20.11.2019р. у справі №280/4251/19	
за  позовом:	ОСОБА_1  	
до: про:	Головного управління ДФС у Запорізькій області    визнання протиправною та скасування вимоги 	

ВСТАНОВИВ:

29.08.2019р. ОСОБА_1 за допомогою поштового зв`язку звернулася до Запорізького окружного адміністративного суду з  адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі – ГУ ДФС у Запорізькій області) про визнання протиправною та скасування вимоги / а.с. 4-11/.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 06.09.2019р.   за вищезазначеним адміністративним позовом було відкрито провадження в адміністративній справі  №160/9033/19 та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику  (повідомлення ) сторін /а.с. 2/.
Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що нею 21.08.2019р. було отримано поштове відправлення з якого їй стало відомо про те, що 14.08.2019р. ГУ ДФС у Запорізькій  області винесено вимогу №Ф-31033-54  про сплату суми заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску у розмірі 23785,08 грн. за період 2017,2018-2019рр. Позивач зазначає, що ця вимога податкового органу на суму боргу 23785,08 грн. є необґрунтованою та безпідставною, оскільки позивач не здійснювала діяльності та не отримувала доходи від такої діяльності, бо не мала навіть визначених Законом підстав для здійснення будь-якої діяльності, як то – підприємницької або ж незалежної професійної діяльності, що свідчить про відсутність обов`язку сплати єдиного внеску у позивача, тому просила визнати протиправною та скасувати вимогу №Ф-31033-54 від 14.08.2019р. про сплату суми заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску на суму боргу 23785,08 грн.. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду  від 20.11.2019р. у справі №280/4251/19 адміністративний позов ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування вимоги задоволено (суддя Кисіль Р.В.) /а.с. 48-50/.
Головне управління  ДПС у Запорізькій області, не погодившись з вищезазначеним рішення суду, подало апеляційну скаргу, яка зареєстрована судом першої інстанції 21.12.2019р.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.01.2020р. у справі №280/4251/19 замінено відповідача у справі №280/4251/19 Головне управління ДФС у Запорізькій області його правонаступником – Головним управлінням ДПС у Запорізькій області та ухвалою апеляційного суду від 15.01.2020р. апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області  на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.11.2019р. у справі №280/4251/19 залишено без руху та заявнику надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.02.2020р.  у справі №280/4251/19 відмовлено в задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Запорізькій області про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги у справі №280/4251/19, апеляційну скаргу, відповідно до ст. 298 КАС України  повернуто  заявнику.
Головним управлінням ДПС у Запорізькій області повторно подано апеляційну скаргу на рішення Запорізького окружного адміністративного суду  від 20.11.2019р. у справі №280/4251/19, разом з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження.
Матеріали адміністративної справи №280/4251/19 з вищезазначеною апеляційною скаргою відповідача надійшли до суду апеляційної інстанції 20.03.2020р. /а.с. 55/. 
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.03.2020р. поновлено Головному управлінню ДПС у Запорізькій області строк апеляційного оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду  від 20.11.2019р. у справі №280/4251/19 та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду  від 20.11.2019р. у даній справі /а.с. 63/ та ухвалою суду від 23.03.2020р. справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 28.04.2020р. /а.с 64/. 
Позивач подала до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу /а.с. 68-74/, у якому заперечувала  проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції було повно з`ясовано усі обставини справи та постановлено обґрунтоване рішення, просила суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 20.11.2019р. у даній справі залишити без змін.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає  задоволенню з  наступних підстав.
Під час розгляду цієї справи судом першої інстанції встановлено, та підтверджено судом апеляційної інстанції, що відповідачем у справі відносно ОСОБА_2 , позивача у справі, була сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-31033-54 від 14.08.2019р. на загальну суму 23785,08 грн. / а.с. 12/.
І саме вищезазначена вимога відповідача є предметом оскарження у цій справі, оскільки позивач вважає її протиправною з огляду на те, що позивач не здійснювала підприємницької діяльності, а відповідно і не отримувала доходу від такої діяльності, оскільки позивачка статусу фізичної особи підприємця не має, бо не зареєстрована у встановленому законодавством порядку.
З матеріалів справи вбачається, що позивач є найманим працівником, що підтверджується записами в трудовій книжці /а.с. 13-16/.
Відповідно до довідки №01-22 від 13.03.2019р. ОСОБА_2 , працювала на посаді директора Новомихайлівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Чернігівської районної ради Запорізької області з 28.08.2003р. (наказ по відділу освіти Чернігівської райдержадміністрації від 28.08.2003р. №43, п.1.1) та працює і по теперішній час на посаді директора  Новомихайлівського  НВК Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області /а.с. 22/.
Відповідно до виписки з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України  індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сформованої 13.03.2019р. за період з 1999р. по 2019р., за кожний рік трудової діяльності, починаючи з 1999р.  наявні дані про сплату страхових внесків, що підтверджує здійснення роботодавцем ОСОБА_2 сплати єдиного внеску, передбаченого законодавством відносно працівника за основним місцем роботи /а.с. 17-20/.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені нормами   Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі – Закон) 
Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 4 Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Пунктом 2 ч.1 ст. 7 Закону  єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 ч.1 ст. 4 цього Закону - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.
Таким чином, особа зареєстрована як фізична особа-підприємець зобов`язана сплачувати єдиний внесок у визначеному Законом  розмірі.
Але п.1 ч.1 ст. 4 Закону передбачено, що    платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у п.1 (крім абзацу сьомого) ч. 1 ст. 4 цього Закону - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами (пункт 1 частини першої статті 7 Закону).
Як вбачається з копії трудової книжки від 15.08.1985 серії НОМЕР_2 у зазначені винесеною вимогу №Ф-31033-54 періоди з 2017, 2018-2019р. перебував у трудових відносинах з установою, як найманий працівник /а.с. 13-16/ 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11.07.2019р. у справі №280/1645/19 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Запорізькій області, яке набрало законної сили 13.08.2019р.:
-          визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Запорізькій області від 09.11.2018р. №Ф31033-54У про сплату ОСОБА_2 боргу (недоїмки) в сумі 15819,54 грн.
Підставою для скасування вимоги №Ф31033-54У від 09.11.2018р. у звітний період 2017р., 2018р. не надання відповідачем жодного доказу того, що позивач був або є фізичною особою – підприємцем. 
Таким чином обставини, на підставі яких було прийнято вимогу Головного управління ДФС у Запорізькій області від 09.11.2018р. №Ф31033-54У про сплату ОСОБА_2 боргу (недоїмки) в сумі 15819,54 грн., є ідентичними обставинам на підставі яких  було прийнято вимогу №Ф-31033-54 від 14.08.2019р. про сплату суми заборгованості (недоїмки) з єдиного внеску на суму боргу 23785,08 грн.
Відповідно до ч.2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З наданого позивачем витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вбачається, що в ньому  відсутні відомості щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, в порушення вимог ч.2 ст.77 КАС України, не було доведено належними та допустимими доказами та обставинами, що позивач – ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є зареєстрованою фізичною особою- підприємцем, та відповідно має зобов`язання сплачувати єдиний внесок, і саме за несплату якого відповідачем була прийнята вимога про сплату суми заборгованості (недоїмки) №Ф-31033-54   в розмірі 23785,08 грн.
Колегія суддів, приймаючи до уваги вищенаведені норми чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, та встановлені судом під час розгляду справи на підставі наданих учасниками справи доказів фактичні обставини справи, враховуючи, що   відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність  оскаржуваної  вимоги, вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про задоволення позовних вимог позивача.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення позовних вимог,  зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, та їм була надана відповідна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права під час апеляційного розгляду справи не було встановлено, тому  вважає необхідним рішення суду  першої інстанції від 20.11.2019р.  у цій адміністративній справі  залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального  права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну   скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області   – залишити без задоволення. 
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду   від 20.11.2019р. у справі №2890/4251/19–  залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.
Повний текст виготовлено – 28. 04.2020р.        
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко