ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2020 року	Львів	Справа № 260/1314/19 пров. № А/857/2438/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі: 
          головуючого судді Довгополова О.М., 
          суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В., 
з участю секретаря судового засідання Гавгун С.Р., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - 

суддя (судді) в суді першої інстанції - Рейті С.І., 
час ухвалення рішення - 10:06:40, 
місце ухвалення рішення - м. Ужгород, 
дата складання повного тексту рішення - не вказано,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області (ГУ НП у Закарпатській області), яким просив визнати протиправними та скасувати накази відповідача від 15.08.2019 року № 1602 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого СВ Берегівського ВП ГУНП ОСОБА_1 » та № 169 о/с в частині його звільнення з посади слідчого Слідчого відділення Берегівського відділу поліції ГУ НП у Закарпатській області; поновити його на службі в поліції на посаді слідчого Слідчого відділення Берегівського відділу поліції ГУ НП у Закарпатській області з 17.08.2019 року; стягнути з відповідача на його користь грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу. 
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року позов задоволено. 
Рішення мотивоване тим, що у спірному випадку має місце підозра, висунута позивачу за фактом вчинення кримінального правопорушення, та відсутні достатні й необхідні правові підстави вважати, що в діях позивача наявний склад дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни. Тому суд дійшов висновку про те, що оскаржені накази відповідача прийняті за відсутності належних доказів факту вчинення позивачем конкретно визначеного дисциплінарного проступку та без доведення його вини, що є підставою для їх скасування. 
Рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач. Вважає, що суд порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував обставини, що мали значення для вирішення справи і висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить скасувати рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. 
На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що підставою для звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції стали саме порушення позивачем службової дисципліни, правил етичної поведінки поліцейського та вимог законодавства, а не вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України, і такі порушення були встановлені в ході службового розслідування, а не з матеріалів кримінального провадження. В свою чергу, суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи, обмежившись лише дослідженням висновку службового розслідування, але не врахував інших матеріалів, зібраних в ході його проведення. Також апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно керувався Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ, затвердженим Законом України від 22.02.2006 року № 3460-IV, який на час виникнення спірних правовідносин не поширювався на поліцейських, та «Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 року № 230, який на час виникнення спірних правовідносин втратив чинність. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому виклав свої заперечення проти вимог та доводів апеляційної скарги, зазначив, що рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить його залишити без змін. 
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як встановив суд, наказом ГУ НП у Закарпатській області від 15.08.2019 року № 1602 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого СВ Берегівського ВП ГУНП ОСОБА_1 » за порушення вимог ст. ст. 1, 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», наказу МВС України від 09.11.2016 року № 1179 «Про затвердження Правил етичної поведінки поліцейських», що проявилося в порушеннях службової дисципліни, перешкоджанні службовому розслідуванні шляхом відмови від надання пояснень, з метою ухилення від відповідальності та скоєнні вчинку (одержання неправомірної вимоги службовою особою), який компрометує його, як поліцейського та дискредитує поліцію в цілому, слідчого Слідчого відділення Берегівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , відповідно до пп. 7 п .3 ст. 13 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції», звільнено зі служби в поліції. 
На реалізацію цього наказу ГУ НП у Закарпатській області було прийнято наказ від 15.08.2019 року № 169 о/с, яким ОСОБА_1 було звільнено з слідчого Слідчого відділення Берегівського відділу поліції ГУ НП у Закарпатській області. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних наказів відповідача з таких підстав. 
Як встановив суд, ОСОБА_1 з 10.08.2011 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 06.11.2015 року - в поліції. Останньою посадою перед звільненням була посада слідчого Слідчого відділення Берегівського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, спеціальне звання - старший лейтенант поліції. 
На підставі наказу ГУ НП в Закарпатській області від 26.07.2019 року № 1470 було створено дисциплінарну комісію для проведення службового розслідування по факту відкриття прокуратурою Закарпатської області за ознаками кримінального правопорушення провадження, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України, затриманого за отримання неправомірної вигоди слідчого СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_1 . 
В ході службового розслідування було встановлено наступне. 26.07.2019 року до ГУ НП в Закарпатській області надійшов рапорт заступника начальника управління - начальника ВІОС УКЗ ГУ НП в Закарпатській області про те, що 26.07.2019 року близько 17:30 год. працівниками Управління СБУ в Закарпатській області спільно з працівниками Західного регіонального управління ДБР України, у рамках кримінального провадження № 42019070000000184 від 20.06.2019 року, відкритого прокуратурою Закарпатської області за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України, неподалік будинку № 97 по вул . Мужайській м. Берегово під час руху на автомобілі марки «Шкода-Супер Б», номерний знак НОМЕР_1 (Словацької реєстрації), затримано слідчого слідчого відділення Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , який за обрання судом більш м`якого запобіжного заходу отримав від громадянина «Д» неправомірну вигоду в розмірі 3200 грн. та які під час огляду місця події були виявлені в бардачку вказаного автомобіля і в подальшому вилучені. Отримані ОСОБА_1 грошові кошти були частиною суми, яка складала в еквіваленті 200 доларів США. Також службовим розслідуванням встановлено, що 24.05.2019 року о 09:54 через службу « 102» до Берегівського ВП ГУНП надійшло повідомлення від ОСОБА_2 , мешканки АДРЕСА_4 , про те, що 24.05.2019 року в період часу з 08:00 до 09:30 год. невідома особа шляхом пошкодження замкового механізму та вхідних дверей проникла всередину її квартири, звідки здійснила крадіжку побутової та електротехніки. Виїздом слідчо-оперативної групи на місце події та вжитими заходами встановлено, що дану крадіжку скоїв неповнолітній ОСОБА_3 , який раніше вже притягався до кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ст. 186 Кримінального кодексу України. 24.05.2018 року відомості за даним фактом СВ Берегівського ВП ГУНП були внесені до ЄРДР № 12019070660000368 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України. Проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні було доручено слідчому ОСОБА_1 . Під час проведення досудового розслідування в межах кримінального провадження № 12019070060000368 працівниками Берегівського ВП ГУНП 24.05.2019 року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_3 , в ході якого виявлено та вилучено речі, які він попередньо викрав у своєї сусідки ОСОБА_2 30.05.2019 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України ОСОБА_3 , а 31.05.2019 року за клопотанням слідчого ОСОБА_1 . Берегівським районним судом Закарпатської області ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 діб до 29.07.2019 року включно. Цього ж дня відносно ОСОБА_3 обвинувальний акт у вчиненні ним кримінального правопорушення скеровано до суду. В подальшому ОСОБА_3 звернувся до Прокуратури Закарпатської області з приводу вимагання від нього ОСОБА_1 неправомірної вигоди в сумі 200 доларів США за обрання судом більш м`якого запобіжного заходу. 20.06.2019 року відомості за зверненням ОСОБА_3 . Прокуратурою Закарпатської області внесено до ЄРДР № 42019070000000184 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України. 26.07.2019 року близько 17:30 год. працівниками Управління СБУ в Закарпатській області спільно з працівниками Західного регіонального управління ДБР України у рамках кримінального провадження № 42019070000000184 від 20.06.2019 року, відкритого Прокуратурою Закарпатської області, неподалік будинку № 97 по вул. Мужайській м. Берегово під час руху на автомобілі марки «Шкода-Супер Б», номерний знак НОМЕР_1 було затримано ОСОБА_1 , який отримав від ОСОБА_3 неправомірну вигоду в розмірі 3200 грн., які під час огляду місця події були виявлені в бардачку вказаного автомобіля та в подальшому вилучені. Окрім цього, під час огляду місця події вилучено мобільний телефон ОСОБА_1 марки «Samsung Galaxy S7». Під час досудового розслідування у рамках кримінального провадження № 42019070000000184 слідчим відділом Західного регіонального управління ДБР України було встановлено, що після обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 останній був доставлений до Берегівського ВП ГУНП, де ОСОБА_1 повідомив останнього, що буде ініціювати обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою і наголосив, що оскільки ОСОБА_3 попередньо уже притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України та повторно вчинив тяжкий злочин, суд має усі підстави обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою. При цьому,   ОСОБА_1 реалізуючи свої права слідчого, маючи умисел на власне незаконне збагачення, діючи з корисливих мотивів, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, перебуваючи у службовому кабінеті Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області, повідомив ОСОБА_3 , що він може просити суд не обирати запобіжний захід у виді тримання під вартою і зробив на аркуші паперу ручкою напис « 200 $». Наступного дня ОСОБА_1 зателефонував ОСОБА_3 та запитав чи зможе він передати гроші, на що останній будучи поставленим в умови, за яких відмова від передачі неправомірної вигоди могла потягнути порушення його законних прав та інтересів, погодився на протиправну вимогу слідчого про передачу йому 200 доларів США неправомірної вигоди, повідомивши при цьому, що така сума коштів у нього відсутня, і йому відповідно потрібен час для її збору. Через декілька днів ОСОБА_1 знову зателефонував ОСОБА_3 та запитав коли останній прийде до нього. Аналогічні дзвінки поступали від ОСОБА_1 неодноразово. 31.05.2019 року Берегівський районний суд Закарпатської області розглянув клопотання слідчого ОСОБА_1 про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час. Після суду ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_3 про те, що він має з ним розрахуватись, так як для того, щоб у нього все було добре він витратив власні гроші. В подальшому ОСОБА_1 неодноразово телефонував ОСОБА_3 та вказував, що він мусить з ним розрахуватися. 15.06.2019 року за попередньою домовленістю ОСОБА_3 пішов додому до слідчого ОСОБА_1 до будинку АДРЕСА_3 , де останній запросив його до себе у двір і там ОСОБА_3 передав ОСОБА_1 1000 грн. та пояснив, що більше грошей зараз немає. На що ОСОБА_1 повідомив, що ще трохи зачекає, але вказав не затягувати. 03.07.2019 року за попередньою домовленістю ОСОБА_3 зустрівся з ОСОБА_1 неподалік Берегівського ВП ГУ НП в Закарпатській області, де сів у його автомобіль та вони поїхали в напрямку місця проживання ОСОБА_3 . По дорозі останній на вимогу ОСОБА_1 поклав у бардачок частину неправомірної вигоди в сумі 1000 грн., після чого ОСОБА_1 зазначив, що ОСОБА_3 повинен дати йому ще 3200 грн. В подальшому 26.07.2019 року близько 18:00 год. за попередньою домовленістю ОСОБА_3 зустрівся із ОСОБА_1 біля кафе « Шеркерт », що знаходиться у м. Берегово по вул. Миговки, 13 , де сів у автомобіль останнього та вони направились в сторону вул. Мужайської. Рухаючись по указаній дорозі ОСОБА_1 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи службове становище всупереч інтересам служби, перебуваючи у зазначеному вище автомобілі «Шкода-Супер Б», який знаходиться у його користуванні, вказав ОСОБА_3 покласти грошові кошти в розмірі 3200 грн. у бардачок, одержавши таким чином від ОСОБА_3 решту обумовленої неправомірної вигоди. ОСОБА_1 було затримано в порядку ст. 208 Кримінально-процесуального кодексу України. 27.07.2019 року слідчим Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України. 29.07.2019 року ОСОБА_1 доставлено для обрання запобіжного заходу до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, однак даний захід судом обрано не було та ОСОБА_1 звільнено з-під варти. Інші відомості з боку працівників УСБУ в Закарпатській області та Західного регіонального управління ДБР України отримати не надалось можливим через посилання на таємницю досудового розслідування. Також наказом ГУНП в Закарпатській області від 05.08.2019 року № 164 о/с на підставі ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 30.07.2019 року ОСОБА_1 відповідно до ч. 1 ст. 70 Закону України «Про Національну поліцію» було відсторонено від виконання службових обов`язків (посади) з 26.07.2019 року до 27.09.2019 року. Опитати по даному факту ОСОБА_3 не надалось можливим, оскільки останній відмовився від надання пояснень згідно із ст. 63 Конституції України, посилаючись при цьому на недовіру працівникам поліції у зв`язку із вказаним фактом. ОСОБА_1 відповідно до ч. ч. 6-10 ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України був викликаний для надання письмових пояснень до ВІОС УКЗ ГУНП на 11:00 год. 12.08.2019 року (рекомендовані листи з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі та фактичну адресу його проживання від 07.08.2019 року №1573/106/2-2019), однак виклик проігнорував та для надання пояснень не з`явився, хоча належним чином був повідомлений і дисциплінарну комісію про поважні причини неприбуття не повідомив, що свідчить про його відмову від надання пояснень з метою ухилення від відповідальності, оскільки згідно з ч. 5 ст. 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування. Допущені ОСОБА_1 порушення, на думку комісії, стали можливими внаслідок його неналежного відношення до виконання своїх службових обов`язків, ігнорування вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, недотримання вимог ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», «Правил етичної поведінки поліцейських», затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року № 1179, що проявилося у перешкоджанні проведенню службового розслідування шляхом відмови від надання пояснень, з метою уникнення від відповідальності та скоєнні вчинку, який компрометує його як поліцейського. Опитаний заступник начальника відділу поліції - начальник СВ Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_4 , який є безпосереднім начальником ОСОБА_1 , повідомив про те, що протягом 2019 року останній із невідомих йому причин неналежним чином відноситься до своїх службових обов`язків, допускає порушення у роботі та виконавській дисципліні, з приводу чого неодноразово притягувався до дисциплінарної відповідальності. З даного приводу з ОСОБА_1 неодноразово проводилися профілактичні бесіди, однак останній належних висновків не зробив та в подальшому і надалі дозволяв собі порушення службової та виконавської дисципліни. Наказом начальника  ГУНП в Закарпатській області від 14.06.2019 року № 1162 ОСОБА_1 було попереджено про неповну службову відповідність. На час закінчення службового розслідування досудове слідство у кримінальному провадженні № 42019070000000184 триває. Обставин, що пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 під час службового розслідування не встановлено. Обставиною, що обтяжує відповідальність поліцейського, є вчинення ним дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення - неповна службова відповідність, оголошена наказом від 14.06.2019 року № 1162. Оскільки в ході службової перевірки були встановлені факти порушення позивачем службової дисципліни, начальником ГУ НП в Закарпатській області в межах наданих йому повноважень було прийнято рішення про звільнення позивача з органів внутрішніх справ. 
Як описано вище, наказом ГУ НП Закарпатської області від 15.08.2019 року № 1602 ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції. Також на реалізацію цього наказу ГУ НП у Закарпатській області було прийнято наказ від 15.08.2019 року № 169 о/с, яким ОСОБА_1 було звільнено з слідчого Слідчого відділення Берегівського відділу поліції ГУ НП у Закарпатській області. 
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (Закон № 580-VIII) поліцейський зобов`язаний, зокрема: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді. 
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України. 
Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (Дисциплінарний статут), затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII, службова дисципліна - це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу. 
Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 3 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених ст. 18 Закону № 580-VIII, зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України. 
Частинами 1, 2 ст. 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. 
Згідно з ч. 1 ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. 
Відповідно до ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції. 
Отже, відповідно до вказаних норм законодавства для застосування до поліцейського будь-якого виду дисциплінарного стягнення необхідно встановити факт вчинення ним дисциплінарного проступку, що призвело до порушення ним службової дисципліни. Дисциплінарний проступок полягає у конкретних діях чи бездіяльності, які вчинені поліцейським протиправно та умисно, або у разі невиконання поліцейським конкретних службових обов`язків. При цьому, для застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення, факт вчинення ним дисциплінарного проступку повинен бути встановлений у передбаченому законодавством порядку.
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
«Порядок проведення службових розслідувань в Національній поліції України» затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893 (далі - Порядок № 893). 
Так, відповідно до п. 1, 4 розділу 5 Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Тобто мета службового розслідування полягає в тому, щоб повно, об`єктивно та всебічно встановити: обставини (час, місце) і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявність причинного зв`язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов`язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки працівника НП і його ставлення до вчиненого. 
Водночас, із змісту висновку службового розслідування, затвердженого в.о. начальника ГУ НП у Закарпатській області 15.08.2019 року, не встановлено вчинення позивачем конкретних дій чи бездіяльності, що містять саме ознаки дисциплінарного проступку чи свідчать про невиконання ним службових обов`язків, а фактично лише продубльовано обставини, які встановлені досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 42019070000000184 та викладені, зокрема, в повідомленні від 27.07.2019 року про підозру ОСОБА_1 у вчиненні ним кримінальних правопорушень. Пояснення, які надавались посадовими особами ГУ НП у Закарпатській області та наведені у висновку службового розслідування, також не містять даних про вчинення позивачем дисциплінарного проступку. 
В цьому контексті слід зазначити, що обставини, описані в повідомленні про підозру та висновку службового розслідування щодо можливої причетності ОСОБА_1 до вчинення протиправних дій, які мають ознаки кримінального правопорушення, були достатніми для відсторонення позивача від посади до завершення досудового розслідування та доведення у встановленому законодавством порядку його вини. Разом з тим, дані обставини, на думку колегії суддів, не можуть бути належною підставою для висновку про наявність в діях позивача складу дисциплінарного проступку, оскільки такий висновок безпосередньо пов`язаний з необхідністю їх доведення в межах кримінального провадження, а застосування дисциплінарного стягнення не може ґрунтуватись на припущеннях або недоведених фактах. Зокрема, ні у висновку службового розслідування, ні в оскарженому наказі не вказано обставин, часу, місця і наслідків вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, наявність причинного зв`язку між неправомірним діянням позивача та його наслідками, не наведено ступеня вини кожної з осіб, відносно яких проводилось службове розслідування, а також мотиви протиправної поведінки позивача і його ставлення до вчиненого. Тобто, висновком службового розслідування не обґрунтовано, в чому проявилося саме порушення позивачем службової дисципліни та вимог законодавства і якими це підтверджується доказами крім обставин, описаних в оголошенні про підозру позивачу. Не наведено таких фактів відповідачем і в ході розгляду справи судом. 
Також слід зазначити, що вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі діяння отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи. 
Як правильно вказав суд першої інстанції, вчинення особою-поліцейським дій, за які передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного. Притягнення до різних видів юридичної відповідальності передбачає виконання/дотримання відмінних і самостійних (окремих) процедур, які передують ухваленню рішення що накладення певного виду стягнення. 
Також суд правильно зазначив, що повідомлення про підозру є тільки формальним/офіційним припущенням органу/посадової особи, який/яка проводить досудове розслідування, про те, що конкретна особа причетна до злочину. Таке припущення ґрунтується на неостаточних (неповних) результатах досудового розслідування і кримінально-правова кваліфікація поставленого їй за провину діяння може бути змінена. З часу оголошення цієї підозри особа набуває статусу підозрюваного, однак її вину у вчиненні злочину ще потрібно довести, принаймні на цій стадії кримінального провадження твердити про її винуватість як доконаний факт не можна. В свою чергу, дисциплінарна відповідальність є окремим/самостійним видом юридичної відповідальності і вирішення питання про правомірність притягнення особи до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того яку кримінально-правову кваліфікацію ті самі дії особи-поліцейського отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали чи можуть настати для такої особи. 
Крім того, вчинення кримінального правопорушення у разі набрання законної сили відповідним рішенням суду є самостійною підставою для звільнення зі служби в поліції, що передбачена п. 10 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII, водночас, для звільнення у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення недостатньо одного факту відкриття кримінального провадження, а необхідним є підтвердження службовим розслідуванням відповідних обставин. 
Проте в матеріалах справи відсутнє рішення суду, яким би позивача було визнано винним у вчиненні такого кримінального правопорушення та яке б набрало законної сили, що суперечить принципу презумпції невинуватості, регламентованому ч. 1 ст. 62 Конституції України. 
Колегія суддів вважає також необхідним зазначити, що суд першої інстанції, визнаючи протиправним звільнення ОСОБА_5 , не обмежився лише констатацією факту відсутності обвинувального вироку щодо позивача у зазначеному вище кримінальному провадженні, а дослідив і надав мотивовану оцінку відомостям, встановленим в ході службового розслідування, а саме, як описано вище, дійшов висновку про те, що висновком службового розслідування не обґрунтовано, в чому проявилося саме порушення позивачем службової дисципліни та вимог законодавства і якими це підтверджується доказами крім обставин, описаних в оголошенні про підозру та інших матеріалах досудового розслідування. Крім того, як вбачається з пояснень посадових та службових осіб ГУ НП у Закарпатській області і Берегівського ВП ГУ НП у Закарпатській області, які містяться в матеріалах службового розслідування, зокрема, безпосереднього керівника позивача, ніхто з опитаних безпосередньо не підтвердив фактів, за які позивача було звільнено зі служби в поліції. 
Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що наказ ГУ НП у Закарпатській області від 15.08.2019 року № 1602 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності слідчого СВ Берегівського ВП ГУНП ОСОБА_1 » є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Також, зважаючи, що наказ ГУ НП у Закарпатській області від 15.08.2019 року № 169 о/с «По особовому складу» в частині звільнення позивача з посади слідчого Слідчого відділення Берегівського відділу поліції ГУ НП у Закарпатській області винесений відповідачем на реалізацію наказу від 15.08.2019 року № 1602, а саме у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, то даний наказ також є протиправним і підлягає скасуванню. 
Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. 
Відповідно до ч. 3 ст. 77 Закону № 580-VIII день звільнення вважається останнім робочим днем. 
Враховуючи наведене вище, а саме незаконність звільнення позивача, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 необхідно поновити на посаді, яку він займав перед звільненням, а саме слідчого Слідчого відділення Берегівського відділу поліції ГУ НП у Закарпатській області з 17.08.2019 року.  
Також відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. 
Враховуючи норми п. п. 2, 3, 5, 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, відомості про грошове забезпечення ОСОБА_1 за два повних відпрацьованих місяці перед звільненням (червень і липень 2019 року), вказані у довідці ГУ НП в Закарпатській області від 02.10.2019 року № 930/106/5-2019, згідно з якою середньомісячне грошове утримання складало 12610,02 грн., середньоденне 430,44 грн., час вимушеного прогулу позивача за період з 16.08.2018 року до 28.01.2020 року (165 календарних днів), колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно обчислив розмір середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу, що підлягає виплаті на його користь, в сумі 68217,60 грн. (413,44 грн. х 165 календарних днів), з якої слід відрахувати податки, збори та інші обов`язкові платежі, які утримуються із сум доходу, нарахованого на користь фізичної особи. 
Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно керувався Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ, затвердженим Законом України від 22.02.2006 року № 3460-IV, який на час виникнення спірних правовідносин не поширювався на поліцейських, та «Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 року № 230, який на час виникнення спірних правовідносин втратив чинність, колегія суддів зазначає таке. 
Справді, на час виникнення спірних правовідносин, зокрема, проведення службового розслідування та винесення ГУ НП у Закарпатській області оскаржуваних наказів, діяв Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII, який набув чинності 07.10.2018 року. 
Також «Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України», затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 року № 230, на той час втратила чинність згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 року за № 1355/32807, яким також було затверджено «Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України». 
Однак, як встановив суд, ГУ НП в Закарпатській області при проведенні службового розслідування та винесення оскаржуваних наказів керувалося нормативно-правовими актами, які були чинними на той час, а саме Дисциплінарним статутом Національної поліції України і «Порядком проведення службових розслідувань у Національній поліції України». 
Також норми Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ та «Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України», на які посилався суд першої інстанції, є аналогічними відповідним нормам чинних законодавчих актів. 
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що описане неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права саме по собі не впливає на протиправність оскаржених наказів ГУ НП у Закарпатській області та законність оскаржуваного рішення суду. 
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області залишити без задоволення. 
Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року у справі № 260/1314/19 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. М. Довгополов 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повне судове рішення складено 27 травня 2020 року