ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року	Львів	Справа № 461/6266/17 пров. № А/857/3303/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                                Хобор Р.Б.,
суддів                                                                                    Сеника Р.П., Шевчук С.М.
з участю секретаря судового засідання                                     Смолинця А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 20 лютого 2020 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу за подання неповного звіту та встановлення нового строку для подання звіту про виконання рішення суду, ухвалену суддею Романюк В.Ф. у м. Львові у справі № 461/6266/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

                                                            В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з заявою в порядку передбаченому статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у якій просить суд за подання неповного звіту про виконання судового рішення накласти на начальника Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області штраф у розмірі 38 420 гривень, половину з яких стягнути на користь заявника, а іншу половину - до Державного бюджету України та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, не пізніше двадцяти днів з дня набрання ухвалою суду законної сили, надати звіт про виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 грудня 2017 року в справі № 461/6266/17. 
У обґрунтування цієї заяви, ОСОБА_1 зазначає те, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2017 року, яке набрало законної сили 14.03.2018 року на підставі постанови Львівського апеляційного адміністративного суду, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо неперерахунку та невиплаті пенсії за період з 01 січня 2016 року як колишньому працівнику поліції та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок та виплату пенсії з 1 січня 2016 року, а також подати звіт про виконання судового рішення.
Позивач вказує на те, що це рішення суду відповідач не виконує в тому порядку, який встановлений цим рішенням, натомість відповідач застосував постанову Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» № 103 від 21.02.2018 року (далі - постанова № 103), яка встановлює строки виплати пенсії перерахованої за період з 01.01.2016 року і яка не досліджувалася судом першої інстанції при прийнятті рішення.
Позивач вважає, що накладення штрафу на суб`єкта владних повноважень за подання неповного звіту про виконання судового рішення вплине на виконання судового рішення, оскільки, якщо рішення по даній справі набере законної сили, і, у разі, якщо позивачу буде виплачено половину суми штрафу, накладеного на начальнику Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, то позивач відмовиться від подальшого негайного виконання рішення та претензій до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області і надасть згоду на виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2017 року, яке набрало законної сили 14.03.2018 року, в порядку передбаченому постановою № 103.
Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 20 лютого 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу за подання неповного звіту та встановлення нового строку для подання звіту про виконання рішення суду відмовлено. 
Не погодившись з цією ухвалою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає те, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. При цьому, відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Позивач додатково зазначив, що згоди на розстрочку виплати перерахованої пенсії за період з 01 січня 2016 року в порядку передбаченому постановою № 103 не давав. 
Позивач також вважає, що постанова № 103 не може бути застосована щодо виплати перерахованої пенсії з 01 січня 2016 року, оскільки прийнята пізніше в часі і немає зворотної дії.
Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї заяви виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що постановою Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2017 року у справі № 461/6266/17 позов ОСОБА_1 - задоволено частково.
Визнано бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії з січня 2016 року, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» № 900 від 23.12.2015 року, статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», № 947 від 18.11.2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268» та довідки ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області від 30.04.2017 року № 91-02027 про розмір грошового забезпечення станом на 1 січня 2016 року протиправною.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 1 січня 2016 року, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей» № 900 від 23.12.2015 року, статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанов Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», № 947 від 18.11.2015 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 року № 268» та довідки ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області від 30.04.2017 року № 91-02027 про розмір грошового забезпечення.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати протягом десяти днів, з дня набрання постановою законної сили звіт про виконання судового рішення.
Рішення в частині стягнення пенсії за один місяць допущено до негайного виконання.
Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України, шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 640 грн. судових витрат.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
На виконання зазначеного рішення Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області 22.12.2017 року провело нарахування суми пенсії за один місяць і у січні 2018 року здійснило цю виплату.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2018 року постанову  Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2017 року у справі № 461/6266/17 залишено без змін.
На виконання постанови Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2017 року у справі № 461/6266/17 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало звіт від 04.04.2018 року вих. № 6479/08-14.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 07.03.2019 року у справі № 461/6266/17, у задоволенні заяви ОСОБА_1 від 08.01.2019 про встановлення нового строку для подання звіту та про накладення штрафу на суб`єкта владних повноважень за неподання звіту про виконання рішення суду - відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2019 року ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04 березня 2019 року скасовано та прийнято постанову, якою заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати звіт про виконання постанови Галицького районного суду міста Львова від 11 грудня 2017 року у двадцятиденний строк з дня отримання копії постанови.
У задоволенні інших вимог заяви ОСОБА_1 відмовлено.
На виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2019 року, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало звіт від 07.06.2019 року № 14445/08-14.
У звіті Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області вказало, що у квітні 2018 року здійснило розрахунок розміру пенсії за період з 01 січня 2016 року, а у травні 2018 року перерахунок пенсії. Виплату пенсії позивачу за період з 01 січня 2016 року по 31.12.2017 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснює відповідно до пункту 3 постанови № 103, якою встановлено механізм виплати пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб за цей період. 
Приймаючи судове рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що  виплата сум, донарахованих за результатами проведеного перерахунку пенсії здійснюється за наявності відповідного цільового фінансування з Державного бюджету України та не залежить від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Суд першої інстанції вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області вжило всіх заходів для виконання рішення суду, при цьому, перерахована пенсія, правомірно виплачується позивачу в порядку передбаченому постановою № 103. Отже, на думку суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області не допустило протиправної поведінки при виконанні рішення суду, яка є підставою для накладення штрафу.
Апеляційний суд частково погоджується з позицією суду першої інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання судового рішення, а у разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладанням штрафу.
При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.
Частиною 2 статті 382 КАС України  визначено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Отже, штраф в межах судового контролю за виконанням судового рішення передбаченого статтею 382 КАС України може бути накладений за неподання звіту або за наслідками розгляду звіту.
Натомість, позивач в заяві просить суд накласти штраф за подання неповного звіту, а це не передбачено правовими нормами статті 382 КАС України.
При цьому, встановлення нового строку для подання звіту про виконання судового рішення можливе у випадку коли звіт не подано суб`єктом владних повноважень у строк встановлений судом.
Однак, відповідач звіт про виконання судового рішення подав у строк встановлений судом і позивач з цього приводу сумнівів не висловлює.
Тому, на підставі наведених вище міркувань та норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, у зв`язку з відсутністю відповідних підстав, однак виходив з помилкових мотивів.
Відповідно до частини 1 та 4 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
З огляду на вищевикладене, у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права, ухвалу суду першої інстанції необхідно змінити в частині мотивів відмови в задоволенні заяви про накладення штрафу за подання неповного звіту та встановлення нового строку для подання звіту про виконання рішення суду, оскільки висновок суду про відмову в задоволенні заяви є вірним.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                 П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 20 лютого 2020 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу за подання неповного звіту та встановлення нового строку для подання звіту про виконання рішення суду у справі № 461/6266/17 змінити в частині мотивів відмови в задоволенні заяви. 
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу за подання неповного звіту та встановлення нового строку для подання звіту про виконання рішення суду у справі № 461/6266/17 відмовити з мотивів, що викладені в мотивувальній частині цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	С. М. Шевчук  	
Повний текст постанови складений 27.05.2020 року