Ухвала
 
18 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 754/7268/18
провадження № 61-8695ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 травня 2020 року про повернення апеляційної скарги у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - орган опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей з батьком та стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
ОСОБА_1 подав зустрічний позов до  ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей з батьком та стягнення аліментів.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 грудня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 
1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в період починаючи з 04 червня 2018 року по 10 жовтня 2018 року , стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 жовтня 2018 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.
Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , 
ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в період починаючи з 02 серпня 2018 року по 10 жовтня 2018 року . В частині позовних вимог про визначення місце проживання дітей відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 квітня 2020 року поновлено строк апеляційного оскарження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом надання доказів сплати судового збору в розмірі 2 209,80 грн. При цьому суд врахував, що апелянт просив скасувати повністю рішення суду та ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов задовольнити, а в задоволенні первісного позову відмовити. 
На виконання вимог вказаної ухвали апеляційного суду, 12 травня 2020 року ОСОБА_1 подав заяву, в якій зазначив, що він як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору в усіх інстанціях по будь-яких справах, пов`язаних з порушенням його прав, а отже ухвала апеляційного суду 
від 14 квітня 2020 року є помилковою.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 травня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва 
від 18 грудня 2019 року у справі № 754/7268/18 повернуто заявнику.
04 червня 2020 року засобами поштового зв`язку  ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду від 18 травня 2020 року у цивільній справі № 754/7268/18, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати, а справу передати до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття провадження.
Касаційна скарга мотивована тим, що пункт 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» не містить обмежень щодо предмету судового захисту порушених прав учасників бойових дій, а висновок апеляційного суду про необхідність сплати ним судового збору за подання апеляційної скарги є помилковим, оскільки він звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій.
За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).
Ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.
Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм процесуального права при вирішенні питання про повернення апеляційної скарги є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування та тлумачення.
Пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України встановлено, що до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (частина друга статті 357 ЦПК України).
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».
Частина перша статті 1 Закону України «Про судовий збір» визначає. Що судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
За змістом пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року в справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19) вказано, що вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Предметом спору у справі № 754/7268/18 є стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та визначення місця проживання дітей, отже вказаний спір виник із сімейних правовідносин та не пов`язаний із порушенням прав ОСОБА_1 , як учасника бойових дій.
Залишаючи без руху апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції, врахувавши, що предметом спору у цій справі є сімейні правовідносини, що стосуються стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей, обґрунтовано виходив із відсутності підстав вважати, що справа пов`язана із порушенням прав заявника як учасника бойових дій, стосується соціального і правового захисту учасників бойових дій, а тому заявник не звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі.
Враховуючи те, що заявник фактично відмовився усувати недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, вважаючи таку ухвалу помилковою, суд апеляційної інстанції правильно застосував норми статей 185, 357 ЦПК України та обґрунтовано повернув апеляційну скаргу заявнику.
Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Доводи касаційної скарги по своїй суті зводяться до неправильного тлумачення заявником норм права.
З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування апеляційним судом норм права при вирішенні питання про повернення апеляційної скарги є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.
Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду 
від 18 травня 2020 року у справі № 754/7268/18 про повернення апеляційної скарги.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                               В. В. Шипович
 
Є. В. Синельников
 
С. Ф. Хопта