П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_______________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 червня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/507/19	

Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.
Дата і місце ухвалення: 24.01.2020р., м.Херсон

               П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
       Головуючого - судді :   Бойка А.В.,
                                        суддів:   Федусика А.Г.,
                                                          Шевчук О.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Олешківської міської ради Херсонської області про стягнення компенсації за невикористану відпустку та середньої заробітної плати за затримку розрахунку при звільненні,
ВСТАНОВИВ:
В березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Олешківської міської ради Херсонської області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення з 19.09.2018 року обов`язкового нарахування належної позивачу при звільненні суми компенсації за невикористані дні відпустки за період з 30.06.2016 року по 23.08.2017 року;
- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Олешківської міської ради щодо несплати з 19.09.2018 року суми компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за період з 30.06.2016 року по 23.08.2017 року;
- стягнути з виконавчого комітету Олешківської міської ради компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за період з 30.06.2015 року по 23.08.2017 року в сумі 9467,85 грн.;
- стягнути з виконавчого комітету Олешківської міської ради середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.09.2018 року по день винесення судом рішення по справі.
Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення заробітної плати за час затримки розрахунку при звільнені за період з 19.09.2018 року по день винесення судом рішення по справі залишено без розгляду.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Олешківської міської ради щодо не проведення з 19.09.2018 року обов`язкового нарахування та невиплаті належної ОСОБА_1 при звільненні суми компенсації за не використані ним дні щорічної відпустки за період праці з 30.06.2016 року  по 23.08.2017 року та стягнуто з виконавчого комітету Олешківської міської ради  компенсацію за не використані ним дні щорічної відпустки за період праці з 30.06.2016 року по 23.08.2017 року  в сумі 9467,85 грн. 
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2019  скасовано ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 19.07.2019 року в частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільнені, а справу в цій частині направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року відмовлено в задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення з виконавчого комітету Олешківської міської ради 215 647,84 грн. середньої заробітної плати  за період  19.09.2018р. по 23.08.2019р. за несвоєчасну виплату при звільненні компенсації за невикористані дні  щорічної  відпустки.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції від 24.01.2020 року, ОСОБА_1 26.02.2020 року подав апеляційну скаргу, в якій посилається на не правильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до не правильного вирішення справи.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що нормами чинного законодавства України чітко встановлено, що стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні  є похідним від встановлення  судом самого факту відсутності розрахунку або факту несвоєчасного розрахунку. При цьому, строк порушення встановлюється від дати, коли роботодавець  зобов`язаний був розрахуватися по дату фактичного розрахунку або, при не проведенні його до розгляду справи, по день постановлення рішення.
Також, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам позивача, що середня заробітна плата, яка стягується за час затримки розрахунку при звільненні, не відноситься до складу заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності  за порушення роботодавцем вимог КЗпП України. Середня заробітна плата за несвоєчасний розрахунок при звільненні  та середня заробітна плата за вимушений прогул - це різні за своєю юридичною природою види стягнень. А відтак, стягнення з роботодавця середньої заробітної плати  за вимушений прогул за час невиконання рішення суду про поновлення на посаді (ст.236 КЗпП України) жодним чином не позбавляє роботодавця обов`язку сплатити середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні, яка є спеціальним видом відповідальності роботодавця (ст.117 КЗпП України). 
У зв`язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року та прийняття нової постанови - про задоволення позову ОСОБА_1 .
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, рішенням першої сесії Цюрупинської міської ради VII скликання від 30.11.2015р. №15 «Про затвердження першого заступника міського голови ОСОБА_1 » Литвакова А.В. затверджено першим заступником міського голови виконавчого комітету Цюрупинської міської ради 30 листопада 2015 року. 
На підставі рішення міської ради від 30.06.2016р. №150 «Про перейменування міської ради та виконавчого комітету міської ради» Цюрупинську міську раду та виконавчий комітет Цюрупинської міської ради перейменовано на Олешківську міську раду та виконавчий комітет Олешківської міської ради.
Рішенням Цюрупинської міської ради від 30.06.2016р. №128 «Про звільнення ОСОБА_1 » позивача звільнено із займаної посади. 
Постановою Цюрупинського районного суду від 21.08.2017р. по справі №664/1712/16-а визнано протиправним та скасовано рішення десятої чергової сесії Цюрупинської міської ради Херсонської області VІІ скликання №128 від 30.06.2016р. «Про звільнення ОСОБА_1 » та зобов`язано Олешківську міську раду Олешківського району Херсонської області поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника міського голови з 30.06.2016р.  
На виконання судового рішення по справі №664/1712/16-а позивач був поновлений на посаді першого заступника міського голови рішенням 26 позачергової сесії Олешківської міської ради №436 від 23.08.2017р.
23.08.2017р. рішенням 26 позачергової сесії Олешківської міської ради  VІІ  скликання №437 ОСОБА_1 звільнений з посади у зв`язку з висловленням йому недовіри.  
Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 19.09.2018р. по справі №664/1995/17 визнано протиправним та скасовано рішення 26 позачергової сесії Олешківської міської ради Олешківського району Херсонської області VІІ скликання від 23.08.2017р. «Про висловлення недовіри та звільнення першого заступника Олешківського міського голови ОСОБА_1 » та зобов`язано Олешківську міську раду Олешківського району Херсонської області поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника міського голови виконавчого комітету Олешківської міської ради Олешківського району Херсонської області з 23.08.2017р. Стягнуто з виконавчого комітету Олешківської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24.08.2017р. по 19.09.2018р. у розмірі 159761,18 грн.
12.09.2018р. позивач надіслав Олешківському міському голові вимогу про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 30.06.2016р. та виплату компенсації за невикористану відпустку, яку відповідач отримав 18.09.2018р., але добровільно компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки за період роботи з 30.06.2015р. по 23.08.2017р. позивачу не виплатив.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 року по справі №540/507/19 визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Олешківської міської ради щодо не проведення з 19.09.2018 року обов`язкового нарахування та невиплаті належної ОСОБА_1 при звільненні суми компенсації за не використані ним дні щорічної відпустки за період праці з 30.06.2016 року по 23.08.2017 року та стягнуто з виконавчого комітету Олешківської міської ради компенсацію за не використані ним дні щорічної відпустки за період праці з 30.06.2016 року по 23.08.2017 року в сумі 9467,85 грн. 
Фактично ОСОБА_1 отримав компенсацію за невикористану відпустку в сумі 9467,85 грн. 23.08.2019 року, що учасниками справи не заперечується.
Предметом даного спору є вимога ОСОБА_1 про стягнення середньої заробітної плати  за час затримки розрахунку при звільненні (не виплата компенсації за невикористану відпустку) за період  з 19.09.2018 року (дата отримання відповідачем вимоги позивача про  виплату компенсації за невикористану відпустку) по 23.08.2019 року (дата фактичного проведення розрахунку з компенсації за невикористану відпустку) в загальній сумі  215647,84 грн. 
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , виходив з того, що в серпні 2019 року, на виконання рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 19.09.2018р. по справі №664/1995/17, рішенням 49 чергової сесії міської ради VII скликання №847 від 09.08.2019р. ОСОБА_1 поновлено на посаді першого заступника міського голови з 23 серпня 2017 року. А відтак, за висновками суду першої інстанції, ОСОБА_1 вважається таким, що працював без перерви трудового  стажу, йому нарахована та виплачена (стягнута) заробітна плата, тому позивача не можна відносити до категорії звільнених працівників і застосовувати норми ст.117 КЗпП України. Також, судом першої інстанції встановлено, що в даному випадку міська рада вже притягнута до відповідальності у вигляді стягнення середнього заробітку за затримку виконання судового рішення про поновлення на посаді (рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 01.08.2019 року по справі №540/1278/19), ця відповідальність передбачена законодавцем (ст.236 КЗпП України) задля компенсації  втрат працівника від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштуватися.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Питання щодо проходження служби в органах місцевого самоврядування, звільнення із неї, права та обов`язки таких осіб визначені та урегульовані спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Однак, вищезазначеним нормативно-правовим актом не визначено порядку проведення розрахунку при звільненні зі служби в органах місцевого самоврядування, а тому у даному випадку необхідно застосовувати загальні норми трудового законодавства.
Статтею 47 КЗпП України на власника або уповноважений ним орган покладено обов`язок в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст. 116 КЗпП України.
За правилами, встановленими частиною першою статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Наведені правові положення статей КЗпП України встановлюють гарантії для звільнених працівників на отримання ними відповідно до законодавства всіх виплат в день звільнення, спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для таких осіб, а також стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання у частині проведення повного розрахунку із працівником.
Колегія суддів зазначає, що стаття 117 КЗпП України встановлює саме відповідальність роботодавця за затримку розрахунку при звільненні особи.
При цьому, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Меньшакова проти України» від 08.04.2010 року зазначено, що компенсація за затримку виплати заробітної плати відповідно до статті 117 КЗпП України може вимагатись лише за період до присудження заборгованості із заробітної плати. З прийняттям судових рішень статей 116, 117 КЗпП України більше не застосовуються, а зобов`язання колишніх роботодавців виплатити заборгованість із заробітної плати та компенсацію замінюється на зобов`язання виконати судові рішення на користь позивача, що не регулюється матеріальними нормами трудового права.
У спірних правовідносинах рішення про стягнення з виконавчого комітету Олешківської міської ради  компенсації за не використані ОСОБА_1 дні щорічної відпустки за період праці з 30.06.2016 року по 23.08.2017 року  в сумі 9467,85 грн. постановлено Херсонським окружним адміністративним судом 24.07.2019 року. А відтак, позивач має право вимагати стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні до вказаної дати, а не до 23.08.2019 року - дати фактичної виплати компенсації.
В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, на час пред`явлення  18.09.2018 року відповідачу вимоги  про проведення розрахунків ОСОБА_1 оскаржував в судовому порядку у рамках справи №664/1995/17 законність його звільнення із займаної посади. 
Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 19.09.2018р. по справі №664/1995/17, серед іншого, зобов`язано Олешківську міську раду Олешківського району Херсонської області поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника міського голови виконавчого комітету Олешківської міської ради Олешківського району Херсонської області з 23.08.2017р. 
Таким чином, враховуючи, що у відповідності до статті 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що наступного дня після отримання Олешківською міською радою вимоги позивача щодо проведення належного розрахунку при звільненні, ОСОБА_1 вже не  вважався звільненим.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 19.09.2018р. по справі №664/1995/17, рішенням 49 чергової сесії міської ради VII скликання №847 від 09.08.2019р. ОСОБА_1 поновлено на посаді першого заступника міського голови з 23 серпня 2017 року.
З вказаного слідує, що у період з 19.09.2018 року по 23.08.2019 року, за який ОСОБА_1 просить стягнути на його користь з виконавчого комітету Олешківської міської ради середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні, позивач не рахувався звільненим працівником та він вважається таким, що працював без перерви трудового  стажу.
У зв`язку з цим, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що за таких обставин відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст. 117 КЗпП  України.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 ґрунтуються на помилковому тлумаченні ним норм законодавства, що регулює спірні правовідносини. Підстав для задоволення апеляційної скарги позивача та скасування рішення суду першої інстанції від 24 січня 2020 року колегія суддів не вбачає.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 24.01.2020 року - без змін.
Враховуючи, що дана справа, у відповідності до п.1 ч.6 ст.12 КАС України, є справою незначної складності, тому рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 січня 2020 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя 	 	Бойко А.В.	
Судді	    	Федусик А.Г.   Шевчук О.А.