ПОСТАНОВА
Іменем України

22 травня 2020 року 
Київ
справа №808/3613/13-а
адміністративне провадження №К/9901/41447/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А.,  суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС
на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 травня            2017 року (суддя Матяш О.В.)
та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня    2017 року (судді: Олефіренко Н.А. (головуючий), Шальєва В.А., Білак С.В.) 
у справі № 808/3613/13-а
за позовом Публічного акціонерного товариства «Запорізький завод феросплавів»
до Офісу великих платників податків ДФС
про скасування податкового повідомлення-рішення, 
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Запорізький завод феросплавів» (далі - ПАТ «Запорізький завод феросплавів») звернулося до суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків ДФС, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від   26 березня 2013 року № 0000192600.
Запорізький окружний адміністративний суд постановою від 29 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2017 року, адміністративний позов задовольнив.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, висновувався на тому, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є наслідком прийняття податкових повідомлень-рішень від 21 березня 2013 року № 0000152620 та № 0000162620, які визнані протиправними та скасовані судовим рішенням, що набрало законної сили, тому, враховуючи положення частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, протиправним є і податкове повідомлення-рішення від               26 березня 2013 року № 0000192600
Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Офіс великих платників податків ДФС звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ПАТ «Запорізький завод феросплавів». 
На обґрунтування касаційної скарги відповідач зазначив, що позивач здійснює декларування податкового кредиту за всіма операціями придбання товарів, послуг, які відносяться до собівартості виготовленої продукції, зокрема за операціями придбання товарів, послуг, які не включаються до обсягів продажу готової продукції.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 18 жовтня 2017 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою контролюючого органу.
У своїх запереченнях на касаційну скаргу позивач вважає рішення судів першої та апеляційної інстанцій законними та обґрунтованими, тому в задоволенні касаційної скарги Офісу великих платників податків ДФС просить відмовити 
20 березня 2018 року справу в порядку, передбаченому підпунктом 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року; далі - КАС України) передано до Верховного Суду.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Суди попередніх інстанцій встановили, що відповідачем проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за січень 2013 року       ПАТ «Запорізький завод феросплавів», за результатами якої складено акт від              11 березня 2013 року № 125/26-0/00186542. 
Відповідно до висновків вказаного акта перевірки контролюючий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог пунктів 200.1, 200.2 статті 200 Податкового кодексу України, пункту 4.6 Розділу V Порядку заповнення та подання податкової декларації з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 25 листопада 2011 року № 1492 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2011 року за № 1490/20228, внаслідок чого занижено суму податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду за січень 2013 року на загальну суму 2   095   041,00 гривень.
26 березня 2013 року на підставі акта перевірки від 11 березня 2013 року № 125/26-0/00186542 відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення форми «Р» №0000192600, згідно з яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 2   095   041,00 гривень і застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 1   047 520,50 гривень.
Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 Податкового кодексу України). 
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Згідно з пунктами 201.4, 201.6, 201.10 Податкового кодексу України податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (пункти 200.1, 200.2, 200.3 статті 200 Податкового кодексу України).
Як встановлено судами попередніх інстанцій, в акті камеральної перевірки від                   11 березня 2013 року № 125/26-0/00186542 контролюючий орган посилається на результати попередньої документальної позапланової виїзної перевірки                    ПАТ «Запорізький завод феросплавів» з питань правомірності нарахування позивачем суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за грудень 2012 року, яка виникла за рахунок від`ємного значення з податку на додану вартість, що декларувалася у листопаді 2012 року (акт від              11 березня 2013 року № 123/26-2/00186542).  
У ході зазначеної попередньої перевірки встановлено порушення пункту 198.3 статті 198, пунктів 200.1, 200.3, 200.4 «б» статті 200 Податкового кодексу України, внаслідок чого ПАТ «Запорізький завод феросплавів» завищено залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів, який включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, за грудень 2012 року на загальну суму 2   095   041,00 гривень. У зв`язку з цим контролюючий орган дійшов висновку, що на порушення пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України за січень 2013 року, зменшена на суму залишку від`ємного значення за грудень 2012 року в розмірі 2   095   041,00 гривень.
На підставі вказаного акта про результати документальної позапланової виїзної перевірки 21 березня 2013 року відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення: 
- № 0000152620, згідно з яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за грудень 2012 року на 1   660   698,00 гривень та нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 830   349,00 гривень; 
- № 0000162620, згідно з яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2012 року на суму 2   095   041,00 гривень.
Зазначені податкові повідомлення-рішення ПАТ «Запорізький завод феросплавів» оскаржило в судовому порядку.
Так, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 серпня          2016 року у справі № 808/3447/13-а, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017року, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від                  21 березня 2013 року № 0000152620 та № 0000162620. 
Верховний Суд постановою від 19 березня 2019 року у справі № 808/3447/13-а рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишив без змін. У своєму рішенні суд касаційної інстанції зазначив, посилаючись на обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій, що податковий кредит ПАТ «Запорізький завод феросплавів» законно сформувало у зв`язку з придбанням товарів та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності, що підтверджено належним чином оформленими первинними документами. 
Відповідно до частини першої статті 72 КАС України (в редакції, що діяла на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Згідно зі статтею 255 КАС України (в редакції, що діяла на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.
Оскаржуване в межах цієї справи податкове повідомлення-рішення від 26 березня   2013 року № 0000192600 є наслідком прийняття податкових повідомлень-рішень від 21 березня 2013 року № 0000152620, № 0000162620, які визнані протиправними та скасовані судовим рішенням, що набрало законної сили, у справі № 808/3447/13-а, то відповідно протиправним є і податкове повідомлення-рішення від 26 березня               2013 року № 0000192600.
Доводи касаційної скарги контролюючого органу зводяться виключно до повторення доводів апеляційної скарги, яким надано оцінку судом апеляційної інстанції, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, відповідачем не зазначено.
Суд визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, у зв`язку з чим касаційна скарга залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
Керуючись статтями 343, 349, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд 
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС залишити без задоволення, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 29 травня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 23 серпня          2017 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                        І.А. Гончарова

Судді                                        І.Я. Олендер

                                                                                                              Р.Ф. Ханова