ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 березня 2020 року           справа №200/12138/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Міронової Г. М., секретаря судового засідання Сухова М.Є., за участю представника позивача Берзінь С.Л., представників відповідача Матюшка В.В., Маслової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Берзінь Сергія Людвиговича, як представника ОСОБА_1  на рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 р.  у справі  № 200/12138/19-а (головуючий І інстанції Михайлик А.С.) за позовом ОСОБА_1  до  Військової частини № НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про скасування наказів як протиправних, зобов`язання поновити на посаді, стягнення суми заробітної плати (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу,-

                                                        ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (11 прикордонний загін Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України) (далі – відповідач, НОМЕР_2 ), в якому просив: скасувати як протиправних наказів від 15.04.2019 № 102 та від 19.04.2019 № 105 в частині накладення дисциплінарних стягнень “сувора догана”, від 04.09.2019 № 290-ОС в частині звільнення в запас, від 09.09.2019 № 295-ОС в частині виключення зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення, зобов`язання поновити на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії – начальника 1 секції гранатометного відділення оперативної протитанкової прикордонної застави (з місцем дислокації н.п. Новогродівка), стягнення суми заробітної плати (грошового забезпечення) за час вимушеного прогулу з дня звільнення в запас (04.09.2019) по день поновлення на службі.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.11.2019 залишено без розгляду позов в частині вимог про скасування як протиправних наказів від 15.04.2019 № 102 та від 19.04.2019 № 105.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року відмовлено у задоволені позовних вимог.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги. В скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи внаслідок неповного з`ясування обставини справи. 
Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що позивач був ознайомлений під підпис із поданням до звільнення з військової служби у запас за пп. «ж» п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі – Закон № 2232-XII), за яким позивач нібито безвідповідально ставився до виконання службових обов`язків, був притягнутий до адміністративної відповідальності постановою суду та два рази притягався до дисциплінарної відповідальності  за наказами від 15.04.2019 № 102 та 19.04.2019 № 105, належних висновків із попереджень не зробив. Апелянт зазначає, що його звільнено не після другого дисциплінарного стягнення, а після притягнення до адміністративної відповідальності на підставі постанови суду, яка в подальшому була скасовано за результатами апеляційного перегляду. Також, п. 284 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затверджене Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 (далі – Положення № 115/2009) не містить імперативного зазначення про звільнення після накладення другого стягнення. Встановлення законності звільнення позивача із служби є предметом спору у даній справі, а тому суд, відповідно до на ст.210 КАС України, повинен був встановити: чи дійсно мали місце вчинки, за які позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, чи відповідає застосований вид відповідальності таким вчинкам, чи діяв відповідач при прийнятті оскаржуваних наказів від 15.04.2019 № 102 та 19.04.2019 № 105 на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, хоча позивач пропустив строк для оскарження наказів від 15.04.2019 № 102 та 19.04.2019 № 105, суд повинен був з`ясувати вищевказані обставини. 
Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.
Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечували.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ОСОБА_1 , проходив військову службу за контрактом, укладеним на період з 01.03.2017 по 29.02.2020.
Між позивачем та Т.в.о. начальника Краматорського прикордонного загону (Ікатегорії) Східного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, за формою затвердженою Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 (а.с.13-14).
Умовами контракту передбачено, що протягом його дії позивач бере на себе зобов`язання, зокрема, проходити службу за умовами Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, іншими нормативно-правовими актами, що визначають порядок проходження служби та цим контрактом; додержуватися Конституції України, законів України, статутів ЗСУ, Кодексу професійної етики військовослужбовця Державної прикордонної служби України та інших нормативно-правовими актами, що визначають порядок проходження служби, а також виконувати накази начальників; виконувати службові обов`язки та вимоги посадових інструкцій; дотримуватись вимог військової дисципліни; не допускати вчинення порушень; дотримуватись правил та заходів безпеки, обмежень, визначених для військовослужбовця нормативно-правовими актами.
Наказом Краматорського прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 15.04.2019 № 102 “Про результати службового розслідування” позивачу оголошено дисциплінарне стягнення “сувора догана” у через вчинення  прапорщиком ОСОБА_1 дисциплінарного правопорушення, що полягає у тому, що перебуваючи у складі прикордонного загону “Чатовий” на оперативній протитанковій заставі (з м.д. н.п. Новогродівка) він не в повній мірі виконав поставлений наказ старшого зміни та користувався особистим мобільним телефоном, у зв`язку з чим відволікався від виконання службових обов`язків. (а.с.43-44).
У наказі вказано, що зазначене свідчить про неналежне виконання позивачем вимог ст.ст. 11, 17 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, пп. 8 п. 5 розділу ІІ Інструкції про службу прикордонних нарядів  Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС України від 19.10.2015 № 1261.
Наказом Краматорського прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 19.04.2019 № 105 “Про результати службового розслідування” позивачу знов оголошено дисциплінарне стягнення “сувора догана” у зв`язку з вчиненням  дисциплінарного правопорушення, що полягає у порушенні порядку екіпірування прикордонних нарядів. Зазначене свідчить про порушення позивачем вимог ст.ст. 11, 14, 17 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, п. 1 наказу начальника Краматорського прикордонного загону від 27.02.2018 № 2т.(а.с.45-46).
З наказами від 15.04.2019 № 102  та від 19.04.2019 № 105  позивач ознайомлений 27.06.2019.
На засіданні атестаційної комісії 11 прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 27.06.2019 розглянуто питання щодо звільнення з військової служби прапорщика ОСОБА_1 , про що складено протокол засідання № 19 (а.с.47).
З протоколу вбачається, що комісією розглядалося  питання неналежного виконання службових обов`язків позивачем, який двічі  притягався до дисциплінарної відповідальності. Позивачу до відома доведено, що відповідно до п. 284 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України військовослужбовця може бути звільнено з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем в разі, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладання контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов`язків він два або більше разів притягувався до матеріальної, адміністративної, кримінальної або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності. Позивач в ході засідання зазначив, що наведені приписи положення йому зрозумілі, проходити службу він має бажання, зміст своїх  службових обов`язків доповісти не зміг. Члени комісії одноголосно проголосували за попередження позивача про звільнення. У рішенні комісії, викладеному у протоколі вказано наступне: “враховуючи особисте ставлення до виконання службових обов`язків, притягнення до дисциплінарної відповідальності двічі, відповідно до п. 284 Положення, атестаційна комісія клопоче перед начальником прикордонного загону про звільнення позивача в запис за пп. ж п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII.
Постановою Волноваського районного суду Донецької області від 01.08.2019 у справі № 239/248/19 позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. У постанові зазначено, що 26.06.2019 о 16.30 год. позивач, виконуючи обов`язки військової служби, в умовах особливого періоду, перебував у стані алкогольного сп`яніння на території оперативної протитанкової прикордонної застави (з м.д. н.п. Новогродівка) військової частини НОМЕР_3 , чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
02.09.2019  заступником начальника оперативної протитанкової прикордонної застави складено подання про звільнення позивача з військової служби у запас за пп. ж п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII, із яким того ж дня ознайомлено позивача (а.с.16-17).
У поданні вказано, що наказами Краматорського прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 15.04.2019 № 102, від 19.04.2019 № 105 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани, постановою Волноваського районного суду Донецької області від 1 серпня 2019 року у справі № 239/248/19 позивач був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, через що на засіданні атестаційної комісії позивача попереджено про підготовку матеріалів на звільнення.
Наказом 11 прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 04.09.2019 № 290-ОС припинено (розірвано) контракт з позивачем та звільнено його з військової служби в запас за пп. ж п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем без права носіння форми (а.с.61-64).
Наказом 11 прикордонного загону Донецько-Луганського регіонального управління Державної прикордонної служби України від 09.09.2019 № 295-ОС виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення позивача, звільненого в запас у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем без права носіння форми на підставі наказу начальника 11 прикордонного загону від 04.09.2019 № 290-ОС (а.с.59-60).
Станом на день звільнення позивача постанова Волноваського районного суду Донецької області від 01.08.2019  була чинною.
Постановою Донецького апеляційного суду від 30 жовтня 2019  року постанову зазначена Волноваського районного суду Донецької області від 1 серпня 2019 року судом була скасовано (а.с.124-125). 
Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що скасування постанови про визнання позивача винним у скоєнні адміністративного правопорушення не свідчить про наявність підстав для поновлення його на службі, оскільки наказами  від 15.04.2019 № 102, від 19.04.2019 № 105 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності  у вигляді суворої догани що є достатнім для встановлення  факту  систематичного невиконання позивачем умов контракту. Отже, суд дійшов до висновку, що оскаржувані накази про звільнення з військової служби є правомірними, а дії відповідача при виданні оскаржуваних наказів є такими, що вчинені в межах повноважень та у спосіб, передбачені чинним законодавством України. 
Суд апеляційної інстанції з зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, дослідивши правомірність даного звільнення, суд зазначає наступне.
Згідно статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. 
Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. 
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. 
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 24 Закону № 2232-XII передбачено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України (частина 7 ст. 26  Закону).
Відповідно до пп. “ж” п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах: під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації): у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.
У відповідності до статті 11 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» №548 до загальних обов`язкові військовослужбовців відноситься необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (стаття 16 Закону № 548). 
Статтею 17 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» визначено, що на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.
Згідно із статтею 26 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України»  військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців,  а також військовозобов`язаних та резервістів під  час  проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних  стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Усі військовослужбовці Збройних  Сил  України  незалежно  від своїх  військових  звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту. 
Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на  Державну  прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального  зв`язку та захисту інформації України.
Пунктами 1, 2 Дисциплінарного статут ЗСУ визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. 
Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Пунктом 5 Дисциплінарного статут ЗСУ передбачено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених законами та військовими статутами заходів примусу аж до арешту винного й притягнення його до кримінальної відповідальності.
Відповідно до п. 45 Дисциплінарного статут ЗСУ, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених  Кодексом України про адміністративні правопорушення.
За п. 84 Дисциплінарного статут ЗСУ, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове  розслідування. Воно проводиться  з  метою  уточнення  причин і умов,  що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. 
За п. 5, 6 Положення № 1115/2009, громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному  Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України. Початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на військовій службі визначено  Законом України  "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до п. 284 Положення № 1115/2009, військовослужбовця може бути звільнено з військової служби у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем в разі, коли протягом останніх 12 місяців за неналежне виконання або відмову від виконання взятих на себе під час укладання контракту про проходження військової служби чи контракту про навчання обов`язків він два або більше разів притягувався до матеріальної, адміністративної, кримінальної або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності.
Як визначено п. 288 Положення № 1115/2009, у разі звільнення військовослужбовця з військової служби за рішенням командування за розпорядженням начальника органу Держприкордонслужби, в якому проходить службу військовослужбовець, кадровий підрозділ органу забезпечує підготовку подання про його звільнення.
Відповідно до п. 292 Положення, наказ про звільнення військовослужбовця з військової служби видається відповідною посадовою особою. 
Після надходження до органу Держприкордонслужби витягу з наказу начальника органу Держприкордонслужби вищого рівня або письмового повідомлення зазначеного органу про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу начальника органу Держприкордонслужби, в якому військовослужбовець проходить військову службу, про його звільнення військовослужбовець здає в установлені строки посаду, з ним проводиться розрахунок, військовослужбовець виключається із списків особового складу органу Держприкордонслужби і направляється на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за обраним місцем проживання.
Згідно з п. 297 цього Положення військовослужбовець, стосовно якого прийнято рішення про дострокове розірвання (припинення) контракту про проходження військової служби з ініціативи командування, має право оскаржити наказ про дострокове розірвання (припинення) контракту і звільнення з військової служби у порядку, встановленому законодавством. Оскарження не зупиняє виконання зазначеного наказу.
Суд зазначає, що систематичне невиконання умов контракту зазначене у Пункті 284 Положення, вважається порушення, вчинене військовослужбовцем, який і раніше, протягом 12 місяців, порушував умови контракту, за що притягувався по дисциплінарної відповідальності та порушив їх знову. Тобто, має місце у разі  вчинення військовослужбовцем дисциплінарного проступку після застосування до нього дисциплінарного стягнення, яке не втратило юридичної сили. Військовослужбовця може бути звільнено лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного стягнення за невиконання ним своїх обов`язків, визначених контрактом або за порушення дисципліни.
Суд зауважує, що у зазначеному випадку командир військової частини, при прийнятті рішення про звільнення військовослужбовця з підстав систематичного невиконання ним умов контракту, не повинен брати до уваги наявність чи відсутність негативних наслідків, термін проходження служби, рівень знань, тощо, оскільки дані обставини враховуються саме у випадку притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та обрання виду стягнення.
Щодо наявності законних підстав для звільнення позивача за пп. “ж” п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII, суд зазначає, що на момент прийняття оскаржуваного наказу дисциплінарні стягнення, зазначені у поданні щодо позивача, не були зняті чи скасовані. Накази від 15.04.2019 № 102 та від 19.04.2019 № 105 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності також не скасовані у судовому порядку.
Отже, на момент прийняття оскаржуваного наказу дисциплінарні стягнення, зазначені у поданні, є чинними, а тому у суду відсутні підстави вважати дії відповідача щодо прийняття наказу про звільнення позивача протиправними, а накази від 04.09.2019 № 290-ОС в частині звільнення в запас, від 09.09.2019 № 295-ОС в частині виключення зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення - таким, що прийнятий на підставі відомостей, які не відповідають дійсності.
Суд погоджується із твердження суду першої інстанції, що скасування Постановою Донецького апеляційного суду від 30 жовтня 2019   року постанови Волноваського районного суду Донецької області від 1 серпня 2019 року, якою позивача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, не свідчить про відсутність підстав для звільнення його із військової служби за Пунктом 284 Положення та статтею 26 Закону № 2232-XII у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, оскільки на момент звільнення у позивача залишалось два не знятих та не скасованих дисциплінарних стягнень.
Аналогічна правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 07 лютого 2018 року по справі №802/2306/16-а та по справі № 825/2003/13-а, від 21 березня 2018 року у справі №822/838/17.
Щодо не проведення службового розслідування , суд погоджується з твердженнями суду першої інстанції, що приписами статті 84 Закону України «Про дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 551-XIV, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення «може» передувати службове розслідування. Тобто з наведеної норми вбачається, що проведення службового розслідування не є обов`язковою підставою для накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення та є правом, а не обов`язком командира. 
Крім того, у даному випадку, позивача спірними наказами від 04.09.2019 № 290-ОС в частині звільнення в запас, від 09.09.2019 № 295-ОС в частині виключення зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення, не притягнуто до дисциплінарного стягнення, а звільнено на підставі пункту 284 Положення та статті 26 Закону № 2232-XII у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.
Аналогічна правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від  13 червня 2018 року у справі №822/2446/17.
Стосовно посилання апелянта на те, що суд першої інстанції повинен був з`ясувати обставини правомірності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності наказами від 15.04.2019 № 102 та 19.04.2019 № 105, суд зазначає, що ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.11.2019 у зв`язку з пропуском строку звернення до суду з позовом, залишено без розгляду позов в частині вимог про скасування як протиправних наказів від 15.04.2019 № 102 та від 19.04.2019 № 105. Отже, судом обґрунтовано не досліджувались обставини прийняття вказаних наказів. Зазначена ухвала суду в апеляційному порядку позивачем не оскаржена.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.
Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що судом першої інстанції дотримано норми матеріального та процесуального права та суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що відповідно до статті 316 КАС України, обумовлює для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.
Керуючись статями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                                ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Берзінь Сергія Людвиговича, як представника ОСОБА_1  на рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 р.  у справі  № 200/12138/19-а - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 р.  у справі  № 200/12138/19-а - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Повне судове рішення складено та підписано 10 березня 2020 року

Суддя-доповідач:                                                                        Е.Г.Казначеєв

Судді:                                                                                         А.В. Гайдар

                                                                                                  Г.М. Міронова