ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1780/20 Справа № 190/783/15-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Митошоп В. М. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року        Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
                       суддів         - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.
                       за участю секретаря – Лященко С.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк” до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості 
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк”
на рішення П”ятихацького районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

21 травня 2015 року АТ КБ“ПриватБанк” звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 19.09.2007 року між банком та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір №DNJPGA00001942, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 60 000,00 грн., терміном до 19.09.2017 року включно. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобов`язувалася щомісяця, повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановлених кредитним договором. 19.09.2007 року між банком та ОСОБА_2 , укладено договір поруки №DNJPGA00001942, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 , прийняв на себе зобов`язання відповідати перед позивачем у повному обсязі по зобов`язанням відповідача ОСОБА_1 , визначених кредитним договором, але останні не виконували належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та з метою врегулювання спору в досудовому порядку на адресу відповідачів направлялися повідомлення з вимогами погасити заборгованість, та останні вимоги ігнорували. Просять стягнути солідарно з відповідачів в примусовому порядку заборгованість за кредитним договором №DNJPGA00001942 від 19.09.2007 року станом на 03.04.2015 року в розмірі 384782 грн. 59 коп. з яких: 59083 грн.73 коп. –заборгованість по тіло кредиту; 116069 грн.11 коп. – заборгованість по процентам за користування кредитом;8280 грн. 00 коп. – заборгованість по комісії за користування кредитом;182788 грн. 67 коп. – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 250,00 грн. штраф ( фіксована частина); 18311 грн. 08 коп. –штраф (процентна складова). Крім того, просять стягнути солідарно з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 грн. 00 коп. (том 1 а.с.2-3).

Рішенням П”ятихацького районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2019 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк” до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовлено (том 3 а.с. 49-55).

В апеляційній скарзі АТ КБ “ПриватБанк” посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду в частині незадоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (том 3 а.с.70-76).

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення змінити, виходячи з наступного. 
Судом 1 інстанції встановлено, що згідно кредитного договору - 19.09.2007 року між АТ КБ “Приватбанк” та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір №DNJPGA00001942, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 60 000,00 грн., терміном до 19.09.2017 року включно.
Пунктом 7.1. Кредитного договору передбачено, що банк зобов`язується надати «Позичальникові» кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу банку на строк з 219.09.2007 року по 19.09.2017 р., включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 67285,70 (шістдесят тисяч двісті вісімдесят п`ять грн. 70 коп.) гривень на наступні цілі: ремонт житлового будинку- 60000 гривень, а також у розмірі 7285,70 гривень на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3. 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми 1,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.11, даного Договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2. даного Договору.
Періодом сплати вважати період з “21 но ‘'28” число кожного місяця.
Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1095,68 гривень для погашення заборговані за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.
У разу порушення вищевказаних термінів оплати (зокрема оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів - Позичальник зобов`язаний повернути (сплатити) суму кредиту (залишок заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулось порушення термінів оплати на 120 календарних днів.
Згідно п.7.3 даного договору забезпечення виконання позичальником зобов`язань за даним договором виступає іпотека житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею71,1 кв.м. житловою площею 43.6 кв.м.. (том 1а.с.11-13)
19.09.2007 року між позивачем та ОСОБА_2 , укладено договір поруки №DNJPGA00001942, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_2 , прийняв на себе зобов`язання перед позивачем відповідати у повному обсязі по зобов`язанням відповідача ОСОБА_1 , визначених кредитним договором (том 1 а.с.16). 
Згідно копії меморіального (видаткового) ордера від 19.09.2007 року банк виконав умови кредитного договору та перерахував кошти на рахунок № НОМЕР_1 відповідача ОСОБА_1 , в сумі 60000,00 грн.. (тмо 2 а.с.40,48)
Згідно розрахунку, наданого позивачем заборгованість за кредитним договором №DNJPGA00001942 від 19.09.2007 року станом на 03.04.2015 року складає 384782 грн. 59 коп., з яких: 59083 грн.73 коп. –заборгованість по тіло кредиту; 116069 грн.11 коп. – заборгованість по процентам за користування кредитом;8280 грн. 00 коп. – заборгованість по комісії за користування кредитом;182788 грн. 67 коп. – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 18311 грн. 08 коп. –штраф (процентна складова) (том 1 а.с.4-6)
Згідно виписки по кредитному договору №DNJPGA00001942 від 19.09.2007 року відповідач ОСОБА_1 частково погашала заборгованість по кредиту, останні проплати здійснено 24.07.2009 року у сумі 1900 грн.00 коп., з яких 120,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитом, 205 грн. 22 коп. сплачена пеня по кредитному договору та 1574 грн. 78 коп., погашено заборгованість по кредитному договору, 18.04.2016 р., зараховані кошти в сумі 43466 грн. 37 коп., з яких: 21733 грн.18 коп., сплачена пеня за кредитним договором та 21733 грн. 19 коп. погашено заборгованість за кредитним договором, які відповідачем не визнаються як сплачені, згідно відзиву позивача це кошти отримані від продажу будинку відповідачів (том 2 а.с.62-85, том 3 а.с. 35-40)
Згідно висновку експерта №6660-18 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 10.06.2019 року встановлено, що підписи від імені ОСОБА_1 , що розміщені під текстом з лицевої та зворотної сторінок першого та другого аркушів, а також в загальній графі «Позичальник» та в графі «Один з примірників даного договору мною отримано особисто» на третьому аркуші договору кредитного договору №DNJPGA00001942 від 19.09.2007 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 виконані самою ОСОБА_1 (том 2 а.с.161-179).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних доказів по справі та не визначив на теперішній час суму заборгованості з врахуванням внесеної суми за продаж будинку, що не дає можливості суду обрахувати та вказати дійсну заборгованість за кредитним договором від 19.09.2007 року, яку необхідно стягнути з відповідачів.  Крім того, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позов подано до суду після спливу строку позовної давності. 

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Так, згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Згідно зі ст.553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язань боржником. Порука - це договір, за яким до обов`язку основного боржника додатково приєднано зобов`язання іншої особи, яка за нього поручається. Та згідно ст. 554 ЦК України у випадку порушення боржником зобов`язання, яке забезпечено порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. При цьому поручитель відповідає у тому ж об`ємі, як й боржник, в тому числі, відповідає за сплату відсотків, за відшкодування збитків, за сплату неустойки. 
Згідно ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України.
Сторони визначили строк дії договору, при цьому погодили термін закінчення строку дії договору в результаті не виконання його умов і термін щомісячного виконання зобов`язання.
Позовну давність щодо заборгованості за кредитом не можна починати облічувати з дня спливу визначеного договором строку кредитування, оскільки встановлення такого строку має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором, а насамперед для визначення позичальнику розміру щомісячних платежів.
Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу.
Вказана правова позиція визначена Постановою Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) .

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 , дійсно уклала з позивачем 19.09.2007 року кредитний договір №DNJPGA00001942, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії та отримала кредитні кошти у розмірі 60 000,00 грн., терміном до 19.09.2017 року та частково здійснювала погашення за наданим кредитом, останню проплату здійснила 24.07.2009 року у сумі 1900 грн.00 коп., з яких 120,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитом, 205 грн. 22 коп. сплачена пеня по кредитному договору та 1574 грн. 78 коп., погашено заборгованість по кредитному договору, яка в свою чергу відображена і у виписці з 19.09.2007 року по 05.07.2018 року по кредитному договору (том 2 а.с.65 т.2). 
Згідно рішення П“ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 07.05.2013 року, яким було звернуто стягнення на заставне майно боржника, а саме будинку АДРЕСА_1 , та реалізовано в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором ( том 2 а.с.203).
Відповідно до постанови П”ятихацького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управляння юстиції у Дніпропетровській області від 28.07.2016 року про повернення виконавчого документу стягувачеві: коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача — заставодержателя за виконавчим документом, на підставі чого звернуто стягнення на заставне майно. Стягнуто за виконавчим документом 43 466,37 грн. ( том 3 а.с.77).
Відповідно до наданої банком виписки по рахунку з 19.09.2007 року по 27.08.2019 року за кредитним договором 18.04.2016 року, вбачається, що внесена загальна сума на погашення заборгованості в розмірі 43466 грн. 37 коп., з яких: 21733 грн.18 коп., сплачена пеня за кредитним договором та 21733 грн. 19 коп. погашено заборгованість за кредитним договором ( том 3 а.с.35-41).

З наведеного вбачається, що відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку із чим у неї виникла заборгованість за кредитним договором, зазначена позивачем у розрахунку заборгованості, яка відповідачем не спростована, а тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими.

Однак, враховуючи пункт 7.1 кредитного договору сторонами, узгоджено, що у разі порушення термінів оплати (зокрема оплати заборгованості не в повному обсязі) на 120 календарних днів - позичальник зобов`язаний повернути (сплатити) суму кредиту (залишок заборгованості по кредиту), відсотків, винагороди, пені в повному обсязі в останній день місяця, в якому відбулось порушення термінів оплати на 120 календарних днів.

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж відповідачем внесено 24.07.2009 року, після цього ніяких платежів здійснено не було, а тому першим днем невиконання зобов`язання по поверненню кредиту є 25.07.2009 року + 120 днів = 25.11.2009 року, тобто з цієї дати і розпочався перебіг строку позовної давності щодо всієї суми заборгованості, який закінчився через три роки – 25.11.2012 року, а позов подано до суду 21.05.2015 року, тобто із вказаного вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» пред`явив позов після спливу строку позовної давності. При цьому, відсутні будь-які докази на підтвердження обставин, які б перешкоджали АТ КБ «Приватбанк» вчасно пред`явити позов. 
При цьому колегія суддів зазначає, що внесення коштів на рахунок, отриманих від реалізації майна на виконання рішення суду, не є дією вчиненою боржником на виконання зобов`язання і тому не може вважатися такою, що перериває перебіг позовної давності.
З урахуванням зазначеного колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з урахуванням положень ст. ст. 256, 257, 258, 266, 267 ЦК України, застосувавши позовну давність, про що було заявлено відповідачем по справі. Судом першої інстанції всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо була надана оцінка наявних в матеріалах справи доказів. 

Разом з тим, відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України “Про судове рішення у цивільній справі” від 18 грудня 2009 року N14, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Отже судом першої інстанції вірно зроблено висновок, що позивачем пропущено строк для звернення із позовом до суду, помилковою є одночасна відмова з підстав застосування позовної давності та недоведеності позову, оскільки, як вбачається за справи, позовні вимоги позивача є обґрунтованими.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення зміні шляхом виключення з мотивувальної частини оскаржуваного рішення посилання на не доведеність позовних вимог. 

В іншій частині рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права,тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк” – задовольнити частково.

Рішення П”ятихацького районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2019 року- змінити.

Виключити з мотивувальної частини посилання на не доведеність позовних вимог, як на підставу для відмови в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк” до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В іншій частині рішення суду залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: