ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2020 року 
м. Київ
справа № 751/10237/16-а
адміністративне провадження № К/9901/21907/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Коваленко Н.В., судді Чиркіна С.М., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України, Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації
про визнання бездіяльності та відмову вчинити дії неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії
за касаційною скаргою Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України
на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 квітня 2017 року (прийняту у складі головуючого судді Овсієнко Ю.К.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2017 року (прийняту у складі колегії: головуючого судді Саприкіної І.В., суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.),
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_1 звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до Чернігівського ОУПФУ, Департаменту соціального захисту населення Чернігівської ОДА, в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо ненадання позивачу роз`яснення законодавства про соціальне забезпечення, як інваліду 3 групи з дитинства, про право на одночасну виплату пенсії, у зв`язку з втратою годувальника і державної соціальної допомоги відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» від 16 листопада 2000 року №2109-III (далі - Закон №2109-III);
визнати протиправною відмову Чернігівського ОУПФУ у нарахуванні та виплаті пенсії, у зв`язку з втратою годувальника як інваліду III групи з дитинства у відповідності до Закону №2109-III за період часу з 4 лютого 2009 року по 27 квітня 2016 року;
зобов`язати Чернігівського ОУПФУ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, у зв`язку з втратою годувальника як інваліду III групи з дитинства у відповідності до Закону №2109-III за період часу з 4 лютого 2009 року по 27 квітня 2016 року.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 квітня 2017 року позов задоволено. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог. 
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2017 року апеляційні скарги Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України та Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації - задоволено частково. Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 квітня 2017 року в частині визнання протиправною бездіяльності Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації та Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо ненадання ОСОБА_1 роз`яснення законодавства про соціальне забезпечення, як інваліду 3 групи з дитинства, про право на одночасну виплату пенсії, у зв`язку з втратою годувальника і державної соціальної допомоги відповідно до Закону №2109-III - скасовано, та прийнято в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позову. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.
Постановляючи зазначене судове рішення, суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Чернігівського ОУПФУ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, у зв`язку з втратою годувальника як інваліду III групи з дитинства у відповідності до Закону №2109-III за період часу з 4 лютого 2009 року по 27 квітня 2016 року.
В іншій частин задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції не погодився із судом першої інстанції у зв`язку із тим, що органи Пенсійного фонду України не призначають державну соціальну допомогу, а тому не уповноважені надавати роз`яснення з питань, що віднесені до компетенції органів місцевого самоврядування та покладено на органи соціального захисту населення.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Чернігівське ОУПФУ звернулося з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просило скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що ОСОБА_2 при зверненні за призначенням пенсії, у зв`язку з втратою годувальника було вказано лише одну дитину - ОСОБА_3 , і їм достеменно не було відомо про наявність іншого утриманця - ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що у довідці про склад сім`ї останній не зазначений, а інших довідок про наявність інших утриманців не надавалось. У зв`язку із чим, скаржник вважає необґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій про те, що мати позивача зверталася до скаржника про призначення пенсії ОСОБА_1 по втраті годувальника. 
Позиція інших учасників справи
28 серпня 2017 року до суду надійшли заперечення позивача на касаційну скаргу Чернігівського ОУПФУ, в яких зазначається, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними та обґрунтованими, прийнятими з правильним застосуванням норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, тому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 4 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі №751/10237/16-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.
У зв`язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15  грудня  2017  року, далі - КАС України) матеріали цієї справи передано до Верховного Суду.
Суддя-доповідач ухвалою від 22 червня 2020 року прийняв до провадження адміністративну справу №751/10237/16-а та призначив її до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 23 червня 2020 року.
При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.
Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи
Судами попередніх інстанцій на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи з дитинства, перебуває на обліку в Чернігівському ОУПФУ та отримує пенсію, у зв`язку з втратою годувальника з 28 квітня 2016 року. Проте позивач вважає, що він мав право на її отримання з 4 лютого 2009 року (дня, що настав за днем смерті годувальника, його батька - ОСОБА_4 ) і стверджує, що непризначення вказаної пенсії з цієї дати відбулося з вини відповідачів, оскільки він не був належним чином повідомлений про це органами Пенсійного фонду та соціального захисту населення, їх бездіяльність призвела до порушення його прав та законних інтересів.
Також судами встановлено, що 11 лютого 2009 року мати позивача - ОСОБА_2 зверталась до Чернігівського ОУПФУ з заявою про призначення пенсії в разі втрати годувальника на нього та його сестру - ОСОБА_3 , надавши дві довідки про склад сім`ї померлого годувальника: одну - на його сестру ОСОБА_3 , яка була зареєстрована разом з матір`ю за однією адресою; та другу - відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ № 22-1 від 25 листопада 2005 року, (подання якої було обов`язковим), у якій було зазначено місце проживання померлого годувальника ОСОБА_4 та відповідно склад його сім`ї. З даної довідки встановлено, що на момент смерті батька, позивач проживав разом з ним.
На підставі викладеного, позивач звернувся до відповідачів із заявою про нарахування та виплату пенсії з 4 лютого 2009 року по 27 квітня 2016 року.
7 червня 2016 року Департамент соціального захисту населення Чернігівської ОДА листом №12-11/5378 та 15 червня 2016 року ГУПФУ в Чернігівській області листом №835/02/П.1 відмовили в нарахуванні та виплаті пенсії, у зв`язку з втратою годувальника з 4 лютого 2009 року, оскільки його не було зазначено у довідці про склад сім`ї ОСОБА_2 
24 жовтня 2016 року Чернігівським ОУПФУ також відмовлено у виплаті йому пенсії, у зв`язку з втратою годувальника з 4 лютого 2009 року, оскільки раніше він не звертався за призначенням вказаної пенсії, а 11 лютого 2009 року його мати ОСОБА_2 зверталась за призначенням пенсії тільки одній дитині - ОСОБА_3 .
Вважаючи вказану відмову неправомірною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Оцінка висновків судів попередніх інстанцій і доводів учасників справи 
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 квітня 2017 року та постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2017 року відповідають, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності, в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема: 2) діти (у т.ч. діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років.
Згідно зі статтею 39 Закону №1058-IV на всіх членів сім`ї, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, призначається одна спільна пенсія.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.
Згідно зі статтею 1 Закону №2109-III інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, які мають одночасно право на державну соціальну допомогу відповідно до цього Закону, на пенсію та на державну соціальну допомогу згідно із Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам", призначається за вибором інвалідів з дитинства (законних представників інвалідів з дитинства, визнаних недієздатними, та дітей-інвалідів) державна соціальна допомога відповідно до цього Закону або пенсія чи державна соціальна допомога згідно із Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам". При цьому, якщо інвалід з дитинства або дитина-інвалід має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника і державну соціальну допомогу відповідно до цього Закону, ці виплати призначаються одночасно.
Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що відмова Чернігівського ОУПФУ у нарахуванні та виплаті пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з втратою годувальника як інваліду III групи з дитинства у відповідності до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам» за період часу з 4 лютого 2009 року по 27 квітня 2016 року є протиправною.
Доводи касаційної скарги Чернігівського ОУПФУ про те, що ОСОБА_2 при зверненні за призначенням пенсії, у зв`язку з втратою годувальника було вказано лише одну дитину - ОСОБА_3 , і їм достеменно не було відомо про наявність іншого утриманця - ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що у довідці про склад сім`ї останній не зазначений, а інших довідок про наявність інших утриманців не надавалось, колегія суддів Верховного Суду вважає необґрунтованими з огляду на таке.
Відповідно до пункту 2.3. постанови правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Також надаються, зокрема, довідка про склад сім`ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником (за наявності).
Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач на момент смерті батька проживав разом з ним в квартирі, що підтверджується довідкою КП ЖКГ Новозаводського району м. Чернігів №ЖРЕД - 9. Отже, ще з 11 лютого 2009 року скаржнику було відомо про те, що позивач входив до складу сім`ї ОСОБА_5 . 
Враховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині визнання протиправною відмови Чернігівського ОУПФУ у нарахуванні та виплаті пенсії та зобов`язанні Чернігівського ОУПФУ нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію, у зв`язку з втратою годувальника як інваліду III групи з дитинства у відповідності до Закону №2109-III за період часу з 4 лютого 2009 року по 27 квітня 2016 року.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 2 квітня 2020 року у справі №215/6254/15-а(2-а/215/13/16).
Крім того, суд зазначає, що наведені в касаційній скарзі доводи щодо помилковості висновків судів попередніх інстанцій у цій справі фактично зводяться до необхідності нової правової оцінки обставин у справі та дослідження наявних у матеріалах справи доказів. Водночас зазначеним доводам судами попередніх інстанцій вже була надана оцінка.
Верховний Суд наголошує, що до його повноважень не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
Згідно з імперативними вимогами статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги; на підставі встановлених фактичних обставин справи лише перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального та дотримання норм процесуального права.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
У відповідності до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій у справі.
Рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в оскаржених судових рішеннях повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Висновки щодо розподілу судових витрат
Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів першої та апеляційної інстанцій, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення.
Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 квітня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                 Я.О. Берназюк 
Судді:                                                                                          С.М. Чиркін
                                                                                          Н.В. Коваленко