ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року 
м. Черкаси   

Справа № 705/817/20		
Провадження № 22-ц/821/971/20		
категорія: на ухвалу 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: Василенко Л. І., 
суддів: Бородійчука В. Г., Карпенко О. В. 
учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ;
відповідачі –  ОСОБА_2 , Уманська міська рада; 
третя особа – приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Марченко Н. М. 

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Іванова Анатолія Анатолійовича на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Уманської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу Черкаської області Марченко Н. М., про визнання спадкоємцем за правом представлення та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у складі головуючого судді: Годік Л. С., 

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст вимог заяви

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом вищезазначеного змісту. 
Просила суд визнати її спадкоємцем за правом представлення після смерті діда ОСОБА_3 . Визначити їй додатковий строк терміном на 2 місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті рідного діда – ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Уманського міськрайоного суду Черкаської області від 27 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу. 
Ухвала мотивована тим, що відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 березня 2020 року, не здійснив доплату судового збору, що сплачений при подачі позову не в повному обсязі, а тому позовна заява вважається неподаною і підлягає поверненню позивачеві, що відповідно не перешкоджає повторному зверненню до суду з цим же позовом після усунення недоліків.
В апеляційній скарзі представник  ОСОБА_1 – адвокат Іванов А. А. просив скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2020 року у вказаній справі з підстав порушення норм матеріального та процесуального права при її постановленні та направити справу до суду першої інстанції для розгляду.
Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги скаржник послався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції з підстав неповного з`ясування обставин справи, зокрема того, що недоліки, висунуті в ухвалі про залишення позову без руху були виконані у повному обсязі.
Судовий збір було сплачено через онлайн операції оплати судового збору на суму 856 грн 96 коп., через АО «Ощадбанк», з поданням на електронну адресу місцевого суду відповідної заяви з додатком вказаної квитанції.
Однак, незважаючи на своєчасність усунення недоліків, суддею Уманського міськрайонного суду Черкаської області була постановлена ухвала від 27 березня 2020 року, що є предметом оскарження. 
Також просив постановити окрему ухвалу відносно судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Л. С. за порушення, на його переконання, норм матеріального та процесуального права при розгляді матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 .
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив. Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
За правилами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, з урахуванням вимог ст. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.
У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно до вимог частин 1 та 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч. ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно до ч. 1 ст. 258 ЦПК України ухвала є різновидом судового рішення.
Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 21.02.2020 (дата оформлення поштового відправлення) звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , Уманської міської ради, третьої особи: приватний нотаріус Уманського міського нотаріального округу Марченко Н. М. про визнання спадкоємцем за правом представлення та визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с. 1-7). 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п’яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 березня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, з підстав її невідповідності вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, та надано строк протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків поданої позовної заяви, зокрема, доплати судового збору, враховуючи, що його розмір становить 840 грн 80 коп., тоді як сплачено лише 63 грн 61 коп. (а.с. 9-10).
У відповідності до наявних в матеріалах справи конверта та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з поштовим штемпелем від 27.03.2020 та датою надходження до суду 31.03.2020, направлена ОСОБА_1 ухвала суду від 03.03.2020 про залишення позовної заяви без руху повернулась до суду без вручення останній, з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 22).
Разом з тим, 24 березня 2020 року представником позивача – адвокатом Івановим І. І., на виконання вимог ухвали суду від 03 березня 2020 року, була надіслана на електронну адресу місцевого суду заява про усунення недоліків та квитанція про онлайн операцію оплати судового збору на суму 857 грн 96 грн. через АО «Ощадбанк» (а.с. 12-16).
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2020 року позовна заява ОСОБА_1 була визнана неподаною та повернута позивачеві у відповідності до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України (а.с. 17-18). 
При цьому, з матеріалів справи слідує, що постановляючи ухвалу зазначеного змісту суд не здійснив перевірку зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, який, зокрема, в даному випадку сплачений стороною шляхом електронного платежу через онлайн-система банку. 
Відповідно до ч. ст. 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв.
Згідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
Сплата судового збору за допомогою електронного платіжного засобу оформляється квитанцією платіжного термінала, чеком банкомата, сліпом або іншими документами за операціями з використанням електронних платіжних засобів у паперовій або електронній формі.
Оплата судового збору за допомогою платіжного пристрою оформляється за допомогою касового документа (квитанції, чека тощо), який містить усі обов`язкові реквізити касового документа.
При цьому, суд першої інстанції не врахував, що 01 вересня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року № 484-УІП, яким з урахуванням змін, поміж іншого, вилучено норму щодо обов`язкової сплати судового збору виключно через установи банків або відділення зв`язку, що дозволяє платнику судового збору використовувати більш зручний для нього спосіб сплати судового збору, у тому числі - через онлайн-системи, банкомати для приймання платежів, Інтернет-банкінг тощо.
Відтак сплата судового збору онлайн в кабінеті клієнта банку відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір», а квитанція, що надходить на електронну адресу як підтвердження сплати судового збору, є єдиним можливим документом на підтвердження оплати судового збору онлайн та має доказову силу на виконання його вимог.
Аналогічна правова позиція висловлена ВС/КЦС, справа № 522/21326/16-ц, 24 квітня 2019 року.
Пункт 26 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року N 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» містить роз`яснення наступного змісту: «Законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року N 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України».
Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, то суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема, в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.
Таким чином, обов`язок перевірки факту зарахування судового збору покладається саме на суд, і неподання стороною вказаних судом виписок не може бути підставою для повернення позовної заяви, як такої, що не відповідає встановленим вимогам процесуального закону.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 у справі № 760/4105/14-ц. 
Таким чином, враховуючи вищеприведені правові норми та обставини справи, а також доводи поданої апеляційної скарги в частині наведених підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду, колегія суддів констатує, що місцевий суд повинен був належним чином перевірити зарахування відповідної суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України перш ніж повертати заяву позивачеві.
Доводи апеляційної скарги в частині постановлення окремої ухвали не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ч. 10 ст. 262 ЦПК України, суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення, водночас окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.
Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень. З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції не вбачає правових підстав для постановлення окремої ухвали.
Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Питання щодо розподілу судових витрат, понесених скаржником у зв`язку з оплатою судового збору за подання апеляційної скарги, апеляційний суд не вирішує, оскільки остаточне рішення у спірних правовідносинах не прийнято.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 379, 381,382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Іванова Анатолія Анатолійовича задовольнити частково.
Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 березня 2020 року скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України. 
Текст постанови складено 02 червня 2020 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук 

О. В. Карпенко