ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
28 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 635/2762/15-ц
провадження № 61-46828 св18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І.,          Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
 
позивачі - Харківський міжрайонний прокурор Харківської області, який діє в інтересах держави в особі державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна організація», Державне агентство лісових ресурсів України,
відповідачі - Русько-Тишківська сільська рада Харківського району Харківської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
треті особи - Управління Держземагентства в Харківському районі Харківської області, Реєстраційна служба Харківського районного управління юстиції Харківської області,
 
розглянувши в попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2015 року в складі судді Пілюгіної О. М. та на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 25 лютого 2016 року в складі колегії суддів Бездітка В. М., Овсяннікової А. І., Коваленко І. П.,

 
ВСТАНОВИВ :
 
Описова частина 
 
Короткий зміст позовних вимог
 
02 квітня 2015 року Харківський міжрайонний прокурор Харківської області, який діє в інтересах держави в особі державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна організація», звернувся в суд із позовом до Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області, ОСОБА_1 і з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив:
 
- визнати незаконним і скасувати рішення Русько-Тишківської сільської                     ради Харківського району Харківської області від 12 грудня 2007 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 , що мешкає за адресою:  АДРЕСА_1 »; 
 
- визнати незаконним і скасувати рішення Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області від 21 березня 2008 року «Про передачу ОСОБА_1 у власність земельної ділянки площею 2 га за адресою: АДРЕСА_2 »; 
 
- визнати недійсним державний акт серії ЯД № 042483, виданий              ОСОБА_1 , на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6325183504:00:003:0041 площею 2 га, зареєстрований 04 вересня 2008 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010870300353; 
 
- скасувати запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6325183504:00:003:0041; 
 
- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровим номером 6325183504:00:003:0041, укладений 28 серпня 2012 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Десятниченко О. В. за реєстровим № 1968; 
 
- витребувати з володіння ОСОБА_2 і повернути в постійне користування ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» земельну ділянку з кадастровим номером 6325183504:00:003:0041.
 
В обґрунтування вимог указував, що на підставі оскаржуваних рішень Русько-Тишківського сільської ради ОСОБА_1 виділена та передана у власність земельна ділянка, яка належить до категорії рекреацій оздоровчих лісів, знаходиться на території ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція», яке є правонаступником Данилівського дослідного державного лісгоспу, в 125 кварталі Липецького лісництва й на зазначену земельну ділянку державному підприємству видано Державний акт серії ХР-25-00-000312 на право постійного користування землею для ведення лісового господарства. 
 
Вилучення спірної земельної ділянки з користування держпідприємства відбулося з порушенням установленого законом порядку, своєї згоди на вилучення земельної ділянки для подальшої передачі в приватну власність позивач не надавав, при складанні технічної документації із землеустрою межі спірної земельної ділянки з позивачем не погоджувались. 
 
Оскільки відсутні законні підстави передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки, то державний акт і договір купівлі продажу спірної земельної ділянки, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , підлягають визнанню незаконними, а земельна ділянка - витребуванню в ОСОБА_2 і поверненню у власність держави.
 
Протокольною ухвалою Харківського районного суду Харківської області                 від 16 липня 2015 року клопотання представника Русько-Тишківської сільської ради задоволено та залучено ОСОБА_2. до участі в справі як співвідповідача.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2015 року позов заступника Харківського міжрайонного прокурора Харківської області задоволено частково. 
 
Визнано незаконним і скасовано рішення Русько-Тишківської сільської                   ради Харківського району Харківської області від 12 грудня 2007 року                        «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства  ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ». 
 
Визнано незаконним і скасовано рішення Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області від 21 березня 2008 року про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2 га за адресою:  

АДРЕСА_2. Визнано недійсним державний акт серії ЯД № 042483 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6325183504:00:003:0041 площею 2 га, зареєстрований 04 вересня 2008 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010870300353 на імя ОСОБА_1 . 
 
Витребувано з володіння ОСОБА_2 і повернуто в постійне користування ДП «Харківська лісова науково-дослідна станція» земельну ділянку з кадастровим номером 6325183504:00:003:0041. 
 
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
 
Суд першої інстанції виходив із того, що земельна ділянка, яка передана ОСОБА_1 у власність для ведення особистого селянського господарства, в своєму складі має землі, що належать до категорії рекреаційно-оздоровчих лісів і відповідно до Державного акту на право постійного користування землею Серії ХР-25-001-000312 від 04 липня                       1994 року передана в користування ДП «Харківська лісова науково-               дослідна станція».
 
Указана земельна ділянка вибула з власності держави з порушенням земельного законодавства, рішення сільської ради є незаконними та підлягають скасуванню, а тому підлягає визнанню недійсним державний акт серії ЯД № 042483 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім`я ОСОБА_1 і земельна ділянка має бути витребувана в ОСОБА_2 як добросовісного набувача за договором купівлі-продажу від 28 серпня                   2012 року.
 
Короткий зміст судового рішення апеляційного суду 
 
Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 25 лютого 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 відхилено, рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2015 року залишено без змін.
 
Апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи та на підставі належних і допустимих доказів дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, а доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
02 листопада 2018 року ОСОБА_2 із пропуском строку на касаційне оскарження подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 жовтня 2015 року та на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 25 лютого 2016 року та клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
 
Ухвалою Верховного Суду від 07 грудня 2018 року поновлено ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження та відкрито касаційне провадження в даній справі. 
 
Аргументи учасників справи
 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
 
У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувані судові рішення як такі, що прийняті з порушенням норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Указує, що не був повідомлений належним чином про дати, час і місця розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій, оскільки в матеріалах справи неправильно зазначена адреса проживання                     ОСОБА_2 , у зв`язку з чим жодної кореспонденції від судів він не отримував, що позбавило його права на доступ до правосуддя та судовий захист.
 
Відзив на касаційну скаргу
 
Відзив на дану касаційну скаргу від інших учасників справи до Верховного Суду не надходив. 
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Суди встановили, що 02 квітня 2015 року Харківський міжрайонний прокурор Харківської області, який діє в інтересах держави в особі державного підприємства «Харківська лісова науково-дослідна організація», звернувся в суд із позовом до Русько-Тишківської сільської ради Харківського району Харківської області, ОСОБА_1 , треті особи Управління Держземагентства в Харківському районі Харківської області, Реєстраційна служба Харківського районного управління юстиції Харківської області про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки.
 
Протокольною ухвалою Харківського районного суду Харківської області                 від 16 липня 2015 року клопотання представника Русько-Тишківської сільської ради задоволено та залучено ОСОБА_2. до участі в справі як співвідповідача.
 
ОСОБА_2 у судове засідання суду першої інстанції, призначене на                            12 жовтня 2015 року, не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Касаційна скарга подана до набрання чинності Закону України № 460-ІХ від 15 січня 2020 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», тому відповідно до пункту 2 прикінцевих та перехідних положень вищезазначеного закону розглядається у порядку, що діяв до набрання чинності цим законом.
 
Згідно з положеннями статті 389 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній               до 08 лютого 2020 року) підставами касаційного оскарження є неправильне 
застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
 
Оскаржувані судові рішення не відповідають зазначеним вимогам закону.
 
Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 12 грудня 2018 року в справі № 752/11896/17-ц, повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не є доказом належного інформування учасника справи про час і місце її розгляду.
 
Направлені судами ОСОБА_2 повістки про виклики в судові засідання суду першої інстанції, призначені на 30 липня 2015 року, 11 серпня 2015 року, 12 жовтня 2015 року, й судові засідання апеляційного суду, призначені                       на 10 і 21 грудня 2015 року, 14 і 28 січня 2016 року, 25 лютого 2016 року, повернулися з указаною причиною повернення «зазакінченням терміну зберігання», що не дає підстав для висновку про належне повідомлення учасника справи про дату, час і місце розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій. 
 
У матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази повідомлення ОСОБА_2 про дату час і місце розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій.
 
Висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_2 належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, прийнятий із порушенням норм процесуального права. 
 
Апеляційний суд у порушення норм процесуального права не встановив, чи повідомлений ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції. 
 
У всіх процесуальних документах, поданих у суди першої та апеляційної інстанцій сторонами, та документах, направлених судом ОСОБА_2 , указана його адреса: АДРЕСА_3 .
 
У касаційній скарзі ОСОБА_2 указує, що відповідно до відмітки в його паспорті він із 21 червня 2007 року зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_4 , однак представник Русько-Тишківської сільської ради та позивач надали судам неправильну адресу, зазначивши номер квартири «12» замість «22», у зв`язку з чим він не отримував повідомлення про виклик у судові засідання. 
 
Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (стаття 129 Конституції України).
 
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.
 
Зокрема, в пункті 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін як одному з складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
 
ОСОБА_2 не був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій, що порушило його право на доступ до правосуддя та на справедливий і публічний розгляд його справи. 
 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
 
Суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення (частина четверта статті 401 ЦПК України).
 
За встановлених обставин Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а рішення апеляційного суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 401, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
 
Рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 жовтня               2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 25 лютого              2016 року скасувати.
 
Направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                    Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                В. І. Журавель
 
                                                                                                                М. М. Русинчук