Справа № 464/1002/20                                Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М. 
Провадження № 33/811/530/20                        Доповідач в 2-й інстанції: Галин В. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       20 травня 2020 року м. Львів
Львівський апеляційний суд у складі:
Головуючого судді - Галина В. П. 
з участю захисника Шишки О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Шишки О.М. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 24 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
встановив:
цією постановою  ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень, з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів на строк 1 рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.
 
Згідно цієї постанови  ОСОБА_1 , 15.02.2020 року о 04:00 год. по пр. Червоної Калини, 51 у м. Львові, керувала автомобілем марки «Volkswagen» н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, нечітка розмова, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження медичного огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовилася, чим порушила вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
       На цю постанову судді захисник Шишка О.М. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Свої апеляційні вимоги захисник мотивує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Вважає, що суддя першої інстанції постановивши 24 березня 2020 року постанову без участі у судовому засіданні ОСОБА_1 , не врахувала клопотання останньої про відкладення розгляду справи у зв`язку і запровадженим карантином та необхідністю залучити до розгляду справи захисника. Дана обставина, на думку апелянта, призвела до порушення прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 268 КУпАП. 
Крім цього, судом першої інстанції не було враховано лист Ради суддів України № 9/рс-186/20 від 16.03.2020 року щодо утримання від участі у судових засіданнях. При цьому, перенесення 24 березня 2020 року розгляду справи, з урахуванням дати вчиненого правопорушення, не може бути розцінено як зловживання ОСОБА_1 своїми правами та затягування розгляду справи. Зазначає, що запровадженні у країні обмежувальні заходи через епідемію завадили ОСОБА_1 і ознайомитись з матеріалами справи згідно її клопотання від 11 березня 2020 року.
       Захисник в апеляційній скарзі зазначає, що ОСОБА_1 у своєму клопотанні від 23.03.2020 року вказала, що не визнає своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Натомість, суд першої інстанції за вищенаведених обставин розглянув справу за відсутності ОСОБА_1 та прийшов до передчасного висновку про наявність у її діях складу адміністративного правопорушення. У порушення вимог закону суд першої інстанції не вжив належних заходів для встановлення усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, що стало наслідком незаконного та необґрунтованого притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи. Апелянт вказує, що керував транспортним засобом товариш ОСОБА_1 , а не вона. І цей товариш, який був за кермом, коли вони з`ясовували причини несправності автомобіля і до них під`їхали працівники, втік з місця, оскільки злякався. У матеріалах справи відсутні докази керування автомобілем саме ОСОБА_1 , однак є такі, які спростовують факт перебування її за кермом. Працівники поліції не взяли до уваги її пояснення про те, що вона не керувала транспортним засобом. І оскільки вона не керувала автомобілем, ОСОБА_1 відмовилась проходити огляд. Апелянт вказує, що за словами ОСОБА_1 свідки, зазначені у протоколі не були очевидцями події. Зазначає, згідно протоколу правопорушення мало місце 15.02.2020 року о 04:00 год., протокол було складено о 05:00 год., а із долученого до справи відеозапису, вбачається, що такий здійснено о 05:01 год. Крім цього, у матеріалах справи відсутні дані про те, що після встановлення у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння, остання була відсторонена від керування транспортним засобом. Захисник вказує, що згідно матеріалів справи та пояснень ОСОБА_1 остання незгідна із протоколом про адміністративне правопорушення, однак у матеріалах справи відсутнє направлення її на відповідний огляд до медичного закладу. За таких обставин працівниками поліції порушено процедуру оформлення матеріалів справи та проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім цього, не погоджується із винесеною щодо ОСОБА_1 постановою працівника поліції про накладення на неї адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху, і така постанова не може бути доказом керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Заслухавши пояснення захисника особи, що притягається до адміністративної відповідальності на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративної справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для її правильного вирішення.
Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Об`єктивна сторона ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за такі дії як: керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Висновок судді місцевого суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Таке зокрема підтверджується сукупністю зібраних та перевірених суддею районного суду доказів, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 197290 від 15.02.2020 року (а.с. 1), який підписано ОСОБА_1 без застережень та пояснень; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 15 лютого 2020 року (а.с.3, 4), з яких вбачається, що останні були присутні при відмові ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі; даними відеозапису із нагрудної камери працівників поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відмовилась від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу, а також у медичному закладі.
Жодного доказу на підтвердження версії про те, що транспортним засобом керувала не ОСОБА_1 , а її товариш, апелянтом представлено не було. У матеріалах справи такі докази відсутні, а отже апеляційний суд такі твердження до уваги не приймає.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 надавала працівникам поліції пояснення про те, що вона не керувала транспортним засобом є неспроможними, оскільки у матеріалах справи відсутні жодні докази про те, що при оформленні щодо ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, остання надавала будь які пояснення, у тому числі в заперечення факту керування нею транспортним засобом. 
Відсутність у матеріалах справи направлення ОСОБА_1  на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння,  відсутність даних про відсторонена ОСОБА_1  від керування транспортним засобом, а також незначні неточності у часі складення протоколу про адміністративне правопорушення не спростовує факт відмови  ОСОБА_1  від проходження відповідного огляду на стан сп`яніння. 
Незгода апелянта із постановою поліцейського про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП від 15.02.2020 року серії ЕАК № 2110384, не може бути розглянута судом апеляційної інстанції при здійсненні провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Апеляційний суд вважає, що вищенаведеними доказами, які апелянтом не спростовано, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є доведеною.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, за відсутності доказів про неможливість  ОСОБА_1  взяти участь у судовому засіданні за станом здоров`я,обґрунтовано не взяв до уваги її клопотання від 23.03.2020 року (а.с. 11) про відкладення розгляду справи з метою залучення захисника та у зв`язку із оголошеним карантином через поширення інфекційного захворювання - коронавірус. Приймаючи таке рішення суд першої інстанції підставно врахував те, що ОСОБА_1 з 15.02.2020 року знала про те, що на розгляді Сихівського районного суду м. Львова перебуває вищевказана справа. ОСОБА_1 була обізнана про призначення справи до розгляду, оскільки 11.03.2020 року зверталась до суду першої інстанції із клопотанням про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи та залучення до участі в справі захисника (а.с. 9). І таке клопотання судом першої інстанції було задоволено, чим було забезпечено реалізацію права ОСОБА_1 на захист, і яким ОСОБА_1 не скористалась, подавши повторно клопотання про відкладення розгляду справи. При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив у постанові, що оголошений карантин не виключає можливості реалізації особою своїх процесуальних прав шляхом подачі письмових пояснень, залучення захисника, а також особистої участі особи у розгляді, оскільки постанова КМУ №211 від 11.03.2020 встановлює заборону відвідування закладів освіти та проведення масових заходів, натомість судові установи, вживши необхідних заходів безпеки для працівників та відвідувачів, працюють та здійснюють судочинство. 
Вважаю, що ОСОБА_1 мала можливість дати пояснення у суді, як в усній формі, так і у письмовій формі, чим скористатися своїм правом, передбаченим ст.268 КУпАП. Проте, таким правом вона не скористалась у суді першої інстанції та у суді апеляційної інстанції, оскільки у судове засідання не з`явилась без поважних причин.
При перевірці справи в апеляційній інстанції не було виявлено допущених судом першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права, яке б могло потягти за собою зміну чи скасування постанови.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, оскільки така не містить правових підстав для скасування постанови судді та закриття провадження у справі.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
постанову судді Сихівського районного суду м. Львова від 24 березня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Шишки О.М. в інтересах ОСОБА_1 – без задоволення.
Постанова остаточна, оскарженню не підлягає. 

Суддя Львівського апеляційного суду Галин В.П.